Справа № 240/42499/21
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 108020200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новогородецький кар`єр" до Полтавської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування рішення і карток відмови, стягнення коштів,
Позивач звернувся до суду з позовом, який ним був уточнений (а.с. 90-108) і в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA806070/2021/000003/2 від 07 липня 2021 року прийняте головним державним інспектором митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДМС України Поповичем Станіславом Зіновійовичем;
- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ "Новогородецький кар`єр" надміру сплачені до бюджету кошти в загальному у розмірі 519519,59 грн. з ПДВ.
В обґрунтування позову зазначає, що митна вартість задекларованого товару є безпідставно завищеною митним органом; надані позивачем відомості та документи є належними, стосуються контракту, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, підтверджують митну вартість товару та не дають підстав для сумніву щодо повноти та обґрунтованості числових значень митної вартості товару.
Ухвалою від 31.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження.
Державна казначейська служба України відзиву на позов не подала.
Позивач відповіді на відзив не подав.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, ТзОВ "Новогородецький карєр" з фірмою з Румунії "I G Company S.R.L." укладено контракт № 211706 на продаж запчастин б/у для вантажних автомобілів БЕЛАЗ 7547.
06.07.2021 подано до Полтавської митниці Державної митної служби України митну декларацію № UA806070/2021/000230 (уточнена) із заявленою позивачем митною вартістю товару (а.с. 56-58).
На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано митному органу документи, а саме: контракт, специфікацію, інвойс № 1, платіжне доручення № 55, декларацію країни відправки, висновок експерта від 05.07.2021 № 120, супроводжувальну експортну декларацію та інш.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів посадовою особою відповідача витребувано у Позивача додаткові документи.
За результатами дослідження даних документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості (а.с. 22-23) від 07.07.2021 № UA 806070/2021/000003/2, яким здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення.
Митна вартість оцінюваних товарів визначена Відповідачем за резервним методом на підставі вартості товарів.
08.07.2021 подано до Полтавської митниці Державної митної служби України митну декларацію № UA806070/2021/000318 із заявленою позивачем митною вартістю товару (а.с. 67-69).
На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано митному органу документи (а.с. 24).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі -МК України) та іншими законами України.
Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до пакувального аркуша №1 від 03.07.2021 та поданої митної декларації від 06.07.2021 № А806070/2021/000230 пакування та маркування відсутнє, але відповідно до договору дані складові вартості включені до ціни товару
Відповідно до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Суд звертає увагу, що відповідно до умов контракту в ціну товару включаються витрати на упаковку та маркування.
При цьому, як встановлено судом, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, не передбачено.
Отже, при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Так, відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 умови поставки DAP означають, що продавець виконав зобов`язання з поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений у митному режимі експорту і готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Вказані умови покладають саме на продавця нести всі витрати та ризики, пов`язані з транспортуванням товару у місце призначення, включаючи, де це знадобиться, будь-які збори для експорту із країни призначення. Отже, поставка товару на умовах DАР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, зокрема витрати на транспортування, тому для цілей визначення митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, такі витрати не додаються.
Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі "37. Процедура" митної декларації має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митних декларацій поданих позивачем зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
Тобто, вартість упаковки за товар, що постачався вже включено у ціну товару та у продавця були відсутні додаткові витрати на упаковку.
Отже, з поданих до митного оформлення документах вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак, витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
Щодо твердження представника відповідача, що в Інвойсі № 1 від 22.06.2021 країна походження товару Білорусь, а згідно висновку експерта від 05.07.2021 № 120 двигуни дизельні виробництва РФ, то суд зазначає, що у висновку експерта зазначено країну походження товарів СРСР, так як станом на 1989-1990 Білорусь та РФ входили до складу СРСР, можна прийти до висновку, що товар мав одну країну походження.
Щодо твердження представника відповідача, що надано каталог без номера від 22.06.2021 на товар двигуни, згідно якого вартість двигунів є значно вищою чим в поданих до оформлення документах, то суд звертає увагу, що учасниками справи не додано даного документу до матеріалів справи, що виключає можливість суду підтвердити або спростувати доводи відповідача.
Щодо твердження представника відповідача, що не надання перекладів документів до оформлення на вимогу митного органу складених іноземною мовою, у зв`язку з чим суть даних документів в повній мірі не відома, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Суд звертає увагу, що відповідно до листа Державної митної служби України № 11/6-21-9576 від 05.12.2001 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань обкладання ввізним митом товарів та інших предметів, що ввозяться на митну територію України № 170/97-ВР від 03.04.1997 року» затверджено перелік країн, з якими Україною укладено торговельно-економічні угоди з надання режиму найбільшого сприяння або національного режиму, до зазначеного переліку країн входить Румунія.
Тому у даному випадку, в порядку ст. 254 МК України, на позивача не був покладений обов`язок щодо надання перекладу на українську мову документу - експортної декларації країни відправлення та рахунку-фактури.
Щодо застосування резервного методу при визначенні ціни товару.
Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, яка відбулась між сторонами, але митний орган не врахував наданих позивачем пояснень.
Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що відповідач протиправно застосував резервний метод.
Однією з підстав відмови зазначено: "...в гр. 44 (по даній партії товару проведено митний огляд за МД № UA806070/2021/000195 від 06.07.2021 - номер і дату АМО не внесено до гр. 44 МД)..."
Також, підставою для відмови відповідач зазначає: "...гр. 31 (в графах зазначено роки виробництва товарів 1990-1999, ця інформація не підтверджено документально, в висновку експерта № 120 від 05.07.2021 зазначено по товару 1 - в користуванні більше 13 років, по товару 2 - в користуванні більше 8 років)...".
Суд звертає увагу відповідача, що з 1990-1999 пройшло більше 13 років, тому дані товари мають відповідний технічний стан.
Крім того, відповідачем не доведено, що ДВЗ та мости використовувалися протягом всього строку, розпочинаючи з моменту виробництва.
Відповідно до частини 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення надміру сплачених платежів до бюджету, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.
Тобто, поверненню коштів передує визначена законом процедура.
Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Отже, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Враховуючи, що на момент розгляду даної справи права позивача на повернення надмірно сплачених коштів не порушені, то суд відмовляє в задоволенні даної вимоги.
Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати (а.с. 82,89), що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 6810 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA806070/2021/000003/2 від 07 липня 2021 року прийняте Полтавською митницею ДМС України.
Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо 519519,59 грн з ПДВ.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новогородецький кар`єр" понесені судові витрати в сумі 6810 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці Державної митної служби України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк