Справа № 520/18352/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 р.Справа № 520/18352/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Прокопчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 08.12.21 року по справі № 520/18352/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокіл"

до Харківської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021 Харківської митниці Держмитслужби.

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807180/2021/00623 від 27.08.2021 Харківської митниці Держмитслужби.

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № ИА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби.

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807180/2021/00624 від 27.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби.

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001399/2 від 31.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби.

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2021/00159 від 31.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокіл" до Харківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови задоволено. Визнано протиправними та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021, № UА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021 та № UА807000/2021/001399/2 від 31.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби. Визнано протиправними та скасовано Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807180/2021/00623, №UА807180/2021/00624 від 27.08.2021 та № UА807200/2021/00159 від 31.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Харківською митницею Державної митної служби України подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі №520/18352/21 є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що судом не надано оцінку доводам відповідача, викладеними у відзиві на позов, у рішенні не наведені підстави з яких причин не приймаються до уваги наведені доводи, а отже, порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 90, ч.З ст.242, 4.4 ст.246 КАСУ. Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю МД №UA807180/2021/006217 від 26.08.2021, МД №UA807180/2021/006218 від 26.08.2021, МД №UA807200/2021/007397 від 30.08.2021 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості). У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених в митному відношенні раніше, було встановлено, що рівень митної вартості товару більший ніж задекларований рівень митної вартості. Відповідно до попередніх митних оформлень, здійснених ТОВ «ТД «Сокіл» раніше, на даний час суттєво знизилась вартість товару. Також наявні розбіжності у поданих документах. Зазначає про безпідставне не включення послуг по експедируванню до митної вартості, оскільки експедиторська послуга - це робота, що пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування (стаття 1 Закону України «Про транспортно- експедиторську діяльність»). Звертає увагу суду, що експедиційна винагорода не включена до митної вартості поставленого товару, що є порушенням ч.10 ст.58 МКУ. Також, вказує, що до митного оформлення на підтвердження понесених транспортних витрат декларантом не надавалися акти виконаних робіт, хоча зазначені документи містять відомості про дійсну вартість послуги з перевезення товарів. Таким чином, за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з МД №UA807180/2021/006217 від 26.08.2021, МД №UA807180/2021/006218 від 26.08.2021, МД №UA807200/2021/007397 від 30.08.2021, було виявлено, що ці документи не в повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Також зазначає, що в експортних деклараціях відсутній код товару та умови поставки. Вищевикладене обумовило наявність у посадової особи митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару позивача, заявленої у МД №UA807180/2021/006217 від 26.08.2021, МД №UA807180/2021/006218 від 26.08.2021, МД №UA807200/2021/007397 від 30.08.2021, наявність якого є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Вказує, що позивач при випуску товарів у вільний обіг за МД №UA807180/2021/006217 від 26.08.2021, МД №UA807180/2021/006218 від 26.08.2021, МД №UA807200/2021/007397 від 30.08.2021 скористався правом, передбаченим частиною 7 статті 55 МК України, а саме, товари було випущено з забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених декларантом, та сумою митних платежів, обчислених митним органом. Посилається на те, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів оформлені з додержанням вимог ч.2 ст.55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195. З огляду на це, вважаємо, що рішення про коригування митної вартості №UA807000/2021/001530/2 від 27.08.2021, №UA807000/2021/001531/2 від 27.08.2021, №UA807000/2021/001399/2 від 31.08.2021 винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та іншими підзаконними нормативними актами, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому підстави для їх скасування відсутні. Таким чином, Харківською митницею правомірно обрано другорядний (за ціною договору щодо ідентичних товарів) метод визначення митної вартості та прийняті Рішення, чим не допущено можливі втрати Державного бюджету України у разі здійснення митного оформлення товару за митною вартістю, визначеною позивачем, у розмірі 397180,15 грн. Також вказує, що 28.08.2021 та 31.08.2021 позивачем були подані нові митні декларації №UA807180/2021/006305, №UA807180/2021/006306, №UA807200/2021/007417 по яких товар випущено митницею у вільний обіг з урахуванням вимог ч.7 ст. 55 МКУ. Зазначає, що оскаржувані картки відмов вичерпали свою дію 28.08.2021 та 31.08.2021 фактом їх виконання ТОВ «ТД «Сокіл» шляхом здійснення декларування товару за новими ЕМД №UA807180/2021/006305, №UA807180/2021/006306, №UA807200/2021/007417. Дана позиція Харківської митниці узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.02.2020 по справі №320/3053/19. Враховуючи все вищевикладене, вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим і тому підлягає скасуванню, а рішення про коригування митної вартості та картки відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. Враховуючи наведене просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі №520/18352/21 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ТОВ «ТД «Сокіл».

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокіл" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що на думку позивача, апелянт, безпідставно стверджує, що ТОВ "Торговий Дім "Сокіл"» надав електронні митні декларації без підтверджуючих документів на заявлену митну вартість товарів. Просить залишити апеляційну скаргу Харківської митниці Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/18352/21 без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Від Харківської митниці Державної митної служби України, до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.02.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКІЛ» (Україна) (покупець), та Peters & Burg Кft (Угорщина) (продавець) укладений контракт №С-4 купівлі-продажу товару.

Відповідно до умов вказаного контракту продавець зобов`язується поставити покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти від продавця на умовах СFR-Одеса (Україна) та/або FСА - Сеgled (Hungarу) Інкотермс 2010 товар з найменуванням відповідно до Специфікації (Додатку) до Контракту, яка є невід`ємною частиною контракту (п. 1.1. Контракту). Транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки СFR-Одеса (Україна) та/або FСА - Сеgled (Hungarу) Інкотермс 2010. У кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі (п.3.1. Контракту).

Продавець надіслав на адресу покупця прайс - лист, згідно якого фірма Peters & Burg Кft пропонує до поставки протягом 2021 року наступні препарати: Скорпіон РК за ціною 3,03 дол. СІЛА за 1 л/кг, Аргумент Форте 500 8Ь за ціною 3,90 дол. США за 1 л/кг, вказані ціни діють з 01 липня 2021 року на умовах поставки РСА - Цеглед.

На виконання вказаного Контракту та відповідно до отриманого прайс - листа сторонами підписано специфікацію - додаток №6 від 18.08.2021 року до контракту купівлі-продажу № С-4 від 04.02.2019 року, якою сторони погодили ціну та кількість товару: Скорпіон РК і Аргумент форте 500 SL та продавцем було виставлено ТОВ «ТД СОКІЛ» інвойси: № РЕТ8-82-1179222 від 18.08.2021, № РЕТ8-SZ-1179223 від 18.08.2021 року, № РЕТ8-SZ-1179226 від 24.08.2021 року.

У вказаних інвойсах визначено строк оплати за товар та умови поставки FСА - Цеглед (Угорщина) відповідно до правил "Інкотермс-2010".

На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ «ТД СОКІЛ» було здійснено три поставки товару.

Суд вказує, що факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання специфікації (додатку № 6 від 18.08.2021 до контракту купівлі-продажу №С-4 від 04.02.2019) та вказаних вище інвойсів підтверджується експортними деклараціями країни відправлення та міжнародними транспортними накладними форми СМК.

Перевезення товару здійснювалося згідно договору № 28/03 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 28.03.2016 р., укладеного ТОВ "ТД СОКІЛ" з ФОП ОСОБА_1 та договору № 02/02 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2016, укладеного ТОВ "ТД СОКІЛ" з ФОП ОСОБА_2 .

Встановлено, що договір страхування товару не укладався, так як вказане не обмовлено умовами контракту купівлі-продажу № С-4 від 04.02.2019 .

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного Контракту, Позивач надав до Харківської митниці Держмитслужби електронні митні декларації з документами на підтвердження заявленої митної вартості.

Позивач надав до Харківської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UА 807180/2021/006217 на товар: засоби захисту рослин, у вигляді готового препарату, гербіцид (десикант) Скорпіон, РК. та наступні документи: пакувальний лист № РЕТ8-МL-1178701 від 18.08.2021; інвойс № РЕТ8-SZ-1179222 від 18.08.2021; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) № 21082322 від 23.08.2021; сертифікат про походження товару № 209018 від 24.08.2021 року; контракт №С-4 купівлі-продажу товару від 04.02.2019 року; специфікація (додаток 6 до контракту), договір про перевезення № 28/03 від 28.03.2016, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами № 7441578 від 26.08.2021; копія митної декларації країни відправлення № 21HU2101018СЕD4Е0 від 24.08.2021, сертифікат якості від 20.08.2021 сертифікат про походження товару 209018 від 24.08.2021, книжка МДР (ТІR carnet), довідка про транспортні витрати вих..№17 від 23.08.2021, ліцензійний договір № 01/-7-ТДС/ТДН-ліц. від 01.07.2021 р., посвідчення А 08849 від 22.06.2021.

Судом встановлено, що у цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 1 487 907,76 грн., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 54540,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 19 200,00 грн.

За результатами митного контролю, відповідачем надісланий запит про надання додаткових документів у в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів. Зокрема, митний орган зобов`язав надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації (рахунок транспортних витрат, договір перевезення, заявка на перевезення, каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення з перекладом, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На запит митного органу позивач листом № 27/08-03 від 27.08.2021 року надав відповідачу додаткові документи, а саме: договір перевезення № 28/03 від 28.03.2016, заявки до Договору перевезення № 17 ТДС та 18 ТДС від 20.08.2021, рахунки-фактури від перевізника № 51,52 від 26.08.2021, лист - роз`яснення виробника /сторони контракту Peters & Burg Кft (Угорщина), прайс-лист Peters & Burg Кft, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 1679 від 27.08.2021.

27.08.2021 р. позивачу було відмовлено у митному оформленні товару, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів № UА807180/2021/00623 від 27.08.2021. з таких причин: «Згідно ч. З ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган прийняв письмове рішення від 16.08.2021 року № UА807000/2021/000437/2 про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. На підставі ч. 6. ст. 54 Вам відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою митною вартістю». ТОВ «ТД «Сокіл» було надано рішення про коригування митної вартості з іншим номером та датою ніж зазначено в картці відмови.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021, отриманому позивачем, коригування митної вартості здійснено за другорядним резервнім методом у відповідності до ст. 64 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 4.70 дол. США за кг та вартість товару Позивача збільшена з 55 258,91 доларів США до 90 945,00 доларів США.

Cудом також встановлено, що 26.08.2021 позивач надав до Харківської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UА807180/2021/006218 на товар: засоби захисту рослин , у вигляді готового препарату Скорпіон, РК. та наступні документи: пакувальний лист № РЕТ8-МL-1178702 від 18.08.2021; інвойс № РЕТ8-SZ-1179223 від 18.08.2021; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) № 21082431 від 24.08.2021; сертифікат про походження товару № 209018 від 24.08.2021; контракт №С-4 купівлі-продажу товару від 04.02.2019; специфікація (додаток 6 до контракту), договір про перевезення №28/03 від 28.03.2016, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №6019630 від 29.09.2020; технічні дані вантажу від 05.10.2020; копія митної декларації країни відправлення № 21НU2101018СF7 від 24.08.2021, сертифікат якості від 20.08.2021,книжка МДР (ТІR carnet), довідка про транспортні витрати вих.№18 від 24.08.2021, ліцензійний договір № 01/-7- ТДС/ТДН-ліц. від 01.07.2021, посвідчення А 08849 від 22.06.2021 .

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 1 487 907,76 грн., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 54540,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 19 200,00 грн.

За результатами митного контролю, відповідачем надісланий запит про надання додаткових документів у в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів. Зокрема, митний орган зобов`язав надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації (рахунок транспортних витрат, договір перевезення, заявка на перевезення, каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення з перекладом, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На запит митного органу позивач листом № 27/08-03 від 27.08.2021 року надав відповідачу додаткові документи, а саме: договір перевезення № 28/03 від 28.03.2016, заявки до Договору перевезення № 17 ТДС та 18 ТДС від 20.08.2021, рахунки-фактури від перевізника № 51, 52 від 26.08.2021, лист роз`яснення виробника /сторони контракту Peters & Burg Кft (Угорщина), прайс-лист Peters & Burg Кft, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №1679 від 27.08.2021.

27.08.2021 позивачу було відмовлено у митному оформленні товару, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів № UА807180/2021/00624 від 27.08.2021 з таких причин: «Неможливість здійснення митного оформлення товарів в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2021 року № UА807000/2021/001531/2 вимоги пунктів З та 6 статті 54 МКУ».

Відповідно до рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021 року коригування митної вартості здійснено за другорядним резервнім методом у відповідності до ст. 64 МКУ.

Розрахунок митної вартості складає : товар 1) 4.70 дол. США за кг та вартість товару Позивача збільшена з 55 258,91 доларів США до 90 945,00 доларів США.

30.08.2021 року позивач надав до Харківської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UА807200/2021/007397 на товар: засоби захисту рослин , у вигляді готового препарату,гербіцид, Скорпіон, РК. та наступні документи: пакувальний лист № РЕТ8-МL-1178705 від 24.08.2021; інвойс №РЕТ8-SZ-1179226 від 24.08.2021; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) № 21082626 від 26.08.2021; сертифікат про походження товару №209018 від ,24.08.2021; контракт № С-4 купівлі-продажу товару від 04.02.2019; специфікація (додаток 6 до контракту), договір про перевезення № 02/02 від 02.02.2016, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №6019630 від 29.09.2020; технічні дані вантажу від 05.10.2020; копія митної декларації країни відправлення № 21НU2101018D1С032 від 26.08.2021, сертифікат якості від 20.08.2021. довідка про транспортні витрати вих. № 19 від 26.08.2021, договір № 01/07-ТДС/ТДН-ліц. від 01.07.2021, посвідчення А 08849 від 22.06.2021, лист № 30/08-01 від 30.08.2021 про транспортні витрати, договір № 01/02-03 СМ від 01.02.2021.

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 99502,88 грн., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 3636,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 1 589,04 грн.

За результатами митного контролю, відповідачем надісланий запит про надання додаткових документів у в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів. Зокрема, митний орган зобов`язав надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором; 3) рахунки про сплату транспортних послуг, пов`язаних із виконанням умов договору, 4) виписку із бухгалтерської документації, 5) ліцензійний чи авторський договір; 6) прейскуранти (прас-листи), 7) копію митної декларації країни відправлення, 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів; 9) договір транспортних послуг.

Матеріалами справи підтверджено, що на запит митного органу позивач листом № 31/08-01 від 31.08.2021 надав Відповідачу додаткові документи, а саме: договір перевезення № 02/02 від 02.02.2016, заявка до Договору перевезення № 19 ТДС від 26.08.2021, рахунок від перевізника №578 від 27.08.2021, лист - роз`яснення виробника /сторони контракту Peters & Burg Кft (Угорщина), прайс-лист Peters & Burg Кft, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 1679 від 27.08.2021 р.

31.08.2021 р. позивачу було відмовлено у митному оформленні товару, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів № UА807200/2021/00159 від 31.08.2021 з таких причин: «Неможливість здійснення митного оформлення товарів в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів від 31.08.2021 року № ИА807000/2021/001399/2 (вимоги пунктів З та 6 статті 54 МКУ)».

Відповідно до рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/001399/2 від 31.08.2021 коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) у відповідності до статті 59 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 4.70 дол. США за кг та вартість товару позивача збільшена з 3 695,010 доларів США до 6 063,00 доларів США.

Таким чином, при здійсненні митного оформлення ТОВ «ТД «СОКІЛ» для підтвердження митної вартості кожної конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені ч. 2, З ст. 53 Митного кодексу України (далі - МКУ). Митну вартість було заявлено за ціною договору (контракту).

Однак, незважаючи на надані документи, відповідачем були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, якими визначено більшу митну вартість товару, ніж заявлена Позивачем.

З метою уникнення простою транспорту та необхідністю подальшої реалізації товару позивач вимушений був оформити товар за ціною, визначеною митним органом, під гарантію у строк до 26.11.2021 за МД № UА807180/2021/006217, МД № UА807180/2021/006218 та у строк до 29.11.2021 за МД №UА807200/2021/007397 у відповідності до ст. 55 МКУ.

Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару, прийняті відповідачем, є протиправними та підлягають скасуванню , а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм свідчить, що право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому згідно з п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6,8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

Отже орган доходів і зборів наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вказаній нормі.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.

Як убачається з оскаржуваних рішень, джерелом інформації для прийняття рішень стала наявна в митному органі цінова інформація за фактами митних оформлень ЄАІС: МД UA807190/2017/308932 від 17.07.2021, МД UA807190/2021/308933 від 17.07.2021 та МД UA807190/2021/308934 від 17.07 2021.

Проте, з огляду на те, що декларантом позивача надані документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у відповідача були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

Одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).

Отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 810/4194/15.

З матеріалів справи встановлено, що в електронних повідомленнях відсутні обґрунтовані відомості про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана, в повідомленнях не зазначено, які саме документи, визначені ч. 2 ст. 53 МКУ, подані позивачем під час митного оформлення товару в підтвердження митної вартості товару, містили неповні відомості щодо митної вартості товару, не наведено конкретні обставини, вказані у ч. 3. ст. 53 МКУ, які обумовили надання додаткових документів, а лише наводяться загальні формулювання стосовно недостатності документів для визначення складових митної вартості товарів у зв`язку з відсутністю відомостей щодо ціни товару та спрацюванням профілю ризику АСАУР «Інспектор 2006».

У відповідності до ч. 1, 2 статті 53 МКУ позивачем разом з митними деклараціями були подані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Факт надання Позивачем повного пакету документів разом з митними деклараціями підтверджується картками відмови в прийнятті митних декларацій, виданими Відповідачем, в яких наведено перелік цих документів.

Отже, відповідач витребував додаткові документи без належних на те підстав та за відсутності обґрунтування своїх дій.

Як встановлено судом, на вимогу відповідача, викладену в електронних повідомленнях, позивач додатково для підтвердження заявленої митної вартості товару, що декларується, надав митному органу копії таких документів:

- прайс-лист Peters & Burg Кft стосовно ціни на товар Скорпіон, РК, яка складає 3,03 дол. США/л при умовах поставки FCA- Цеглед, та діє з 01.07.2021;

- лист - роз`яснення виробника/сторони контракту Peters & Burg Кft (Угорщина), яким надано роз`яснення стосовно встановлення ціни на рівні 3,03

- дол. США/л за контрактом № С-4 від 04.02.2019, яке обумовлене труднощами реалізації пестицидів у виробників агрохімічної продукції Європи;

- висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 1679 від 27.08.2021, згідно якого рівень ціни на засіб захисту рослин Скорпіон, РК, а саме: 3.03 дол. США/л на умовах поставки FСА - Сеgled, Угорщина, що імпортується згідно з Додатком (Специфікацією) №6 від 18.08.2021 р. до контракту № С-4 від 04.02.2019, відповідає поточній кон`юнктурі ринку;

- заявки до Договорів перевезення №17 ТДС від 20.08.2021, №18 ТДС від 20.08.2021, № 19 від 26.08.2021, рахунки від перевізників № 51, 52 від 26.08.2021, № 578 від 27.08.2021 р.

Проте, як встановлено судом, відповідач не врахував додатково надані документи на підтвердження правильності визначення митної вартості товару позивачем, що вбачається зі змісту прийнятих ним рішень про коригування заявленої митної вартості товарів.

Так, згідно рішення № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021 року, прийнятого за МД № UА807180/2021/006217 та рішення № UА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021, прийнятого за МД № UА807180/2021/006218, митну вартість товару визначено за другорядним резервнім методом відповідно до ст. 64 МКУ.

Також судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021 року зазначено, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: наявні розбіжності (відповідно до додатку №6 від 18.08.2021 до контракту, відсутні умови поставки, але в рахунку зазначено ФСА, відповідно до контракту №С-4 умови поставки СFR-Одеса (Україна) та/або FСА, що свідчить про можливе не включення всіх складових митної вартості». Надалі, в рішенні вказується на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу, у зв`язку з тим що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та/або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а також у зв`язку з відмовою декларантом надати інші додаткові документи, які передбачені ч. З ст. 53 МКУ та вимогою надати рішення про коригування митної вартості товару. Джерелом інформації для даного рішення є МД UА807190/2017/308932 від 17.07.2021, UА807190/2021/308933 від 17.07.2021.

Суд вказує, що аналогічні формулювання містяться також в рішенні про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021.

Проте, суду є не зрозумілим, чому відповідач вказує в своїх рішеннях на відсутність умов поставки та відомостей щодо ціни товару, оскільки в контракті чітко визначено, що транспортування партій товару здійснюється на умовах поставки СFR-Одеса (Україна) та/або FСА - Cegled (Hungary) та у кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі (п.3.1. Контракту).

В інвойсах визначено строк оплати за товар, умови поставки FСА - Цеглед (Угорщина) та ціна Товару (3,03 дол. США за 1 л), яка відповідає додатку №6 від 18.08.2021 до контракту, в якому зазначена така сама ціна товару.

Отже, не зрозуміло які розбіжності були виявлені митним органом відповідно до додатку №6 від 18.08.2021 до контракту.

Також, як встановлено судом, позивачем надано документи, які підтверджують вартість понесених транспортних витрат (заявки на перевезення, рахунки від перевізників, довідки про транспортні витрати).

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001399/2 від 31.08.2021 за МД № UА807200/2021/007397 митну вартість товару визначено за другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) відповідно до статті 59 МКУ.

Відповідач в цьому рішенні, на думку суду, безпідставно зазначає, що не надано договір на здійснення транспортно-експлуатаційних послуг, платіжних документів про оплату цих послуг, в інвойсі не вказано умови оплати за товар, тощо.

Проте, як встановлено судом, позивач надавав всі документі, які додатково вимагались відповідачем, а тому відповідач в рішенні безпідставно зазначив про відсутність документів, які насправді були надані.

Твердження відповідача стосовно не включення до митної вартості поставленого товару витрат на транспортування оцінювальних товарів (експедиційної винагороди) за митними деклараціями, на думку колегії суддів є такими що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Згідно умов п. 3.1. Контракту № С-4 купівлі-продажу товару від 04.02.2019 передбачено, що транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки CFR- Одеса (Україна) та/або FCA - Cegled (Hungary) Інкотермс 2010.

У кожному випадку умови поставки указуються в Інвойсі. У всіх випадках постачання товару здійснювалося на умовах поставки FCA - Цеглед (Угорщина), що передбачено в інвойсах по кожній партії товару. Перевезення товару здійснювалося згідно договору № 28/03 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 28.03.2016, укладеного ТОВ "ТД СОКІЛ" з ФЛП Шперик І.С. та договору № 02/02 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2016 p., укладеного ТОВ "ТД СОКІЛ" з ФОП ОСОБА_2 .

Згідно умов п. 1.1. Договору № 28/03 від 28.03.2016 року Виконавець зобов`язується здійснювати транспортне експедування, а також доставляти Замовнику вантаж в пункт призначення та видавати його отримувачу, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення та експедиційні послуги визначену грошову суму на умовах, встановлених цим Договором. Згідно п. 5.2. Договору № 28/03 від 28.03.2016 р. в вартість транспортних послуг включена вартість ус с послуг, зазначених в цьому Договорі. Такі самі умови передбачені п. 1.1., п. 5.2. Договору № 02/02 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2016, укладеного ТОВ "ТД СОКІЛ" з ФОП ОСОБА_2 .

За результатами митного контролю, по кожній митній декларації відповідач надсилав позивачу запит про надання додаткових документі з у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, зокрема, стосовно витрат на транспортування, запитував виписку з бухгалтерської документації, рахунки транспортних витрат, договори перевезення, заявки на перевезення.

У жодному з запитів відповідач не вимагав надання акт в виконаних робіт для підтвердження транспортних витрат.

Позивач зазначає, що на час подання митних декларацій у товариства не могло бути актів виконаних робіт тому, що вони були підписані та передані позивачу перевізниками пізніше та додані, до матеріалів справи, що повністю відповідає умовам вищезазначених договорів.

Як вже було зазначено вище, по кожній з поданих митних декларацій позивачем були подані документи на підтвердження обов`язкової складової митної вартості, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України витрат на транспортування оцінюваних товар в до аеропорту, порту, або іншого місця ввезення на митну територію України, а саме по митній декларації:

- № UA807180/2021 /006217 надано договір № 28/03 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 28.03.2016, довідка про транспортні витрати вих. № 17 від 23.08.2021, заявка № 17 1ДС від 20.08.2021, рахунок-фактура № 51;

- № UA807180/2021/006218 надано договір № 28/03 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 28.03.2016 р, заявка № 18 ТДС в д 20.08.2021, рахунок-фактура № 52 від 26.08.2021, довідка про транспортні витрати вих. № 18 від 24.08.2021;

- № UA807200/2021/007397 надано договір № 02/02 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 02.02.2016 р. заявка № 19 ТДС від 26.08.2021, лист № 30/08-01 від 30.08.2021 про транспортні витрати, рахунок на оплату № 578 від 27.08.2021.

Отже, договори перевезення, та всі наведені в запитах позивача документи були надані відповідачу, про необхідність надання, додатково, окрім цих документів, ще й актів виконаних робіт в запитах митного органу не зазначено.

В рахунках - фактурах, наданих виконавцями послуг, зазначене найменування послуг - транспортні послуги та вказана їх вартість, яка з урахуванням положень п. 1.1. та п. 5.2. Договорів про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні включає варі :сть перевезення та експедиційних послуг.

Отже, умовами договорів перевезення та наданими митниці документами підтверджується, що в митну вартість включено всі витрати на транспортування оцінюваних товарів.

Відповідач безпідставно зазначає, що позивачем не подавався до митного органу рахунок на оплату від 27.08.2021 № 578.

При цьому в відзиві на позовну заяву відповідач навів перелік документів, наданих позивачем разом з ЕМД №UA807180/2021/006218 від 26.08.2021, а саме: автотранспортна накладна № 21082626 від 26.08.2021; довідка про транспортні витрати №19 від 26.08.2021; договір про перевезення №02/02 від 02.02.2016; лист №30/08-01 про транспортні витрати 4ід 30.08.2021 та зазначив, що додатково, в тому числі, надіслано декларантом 31.08.2021 заявка до договору перевезення №19 ТДС від 26.08.2021.

Позивач зазначає, що 31.08.2021 разом з заявкою до договору перевезення № 19 ТДС від 26.08.2021 також був наданий рахунок № 578 від 27.08.2021, що підтверджується листом № 31/08-01 від 31.08.2021 р. щодо надання додаткових документів, про що не заперечує і сам відповідач.

Твердження відповідача про те, що позивачем у супровідному листі зазначено подання до Харківської митниці Державної митної служби України рахунку № 578 від 27.08.202 разом з ЕМД № UA807200/2021/007397 від 30.08.2021, але до не надання його до митного органу, є необґрунтованими.

Посадова особа митного органу, яка приймала ці документи, але з якихось причин цей документ в електронному вигляді у неї не відкрився або ні загрузився, але був зазначений в описі, не повідомила про це позивача та не вжила будь-яких заходів щодо усунення розбіжностей.

Колегія суддів зазначає, що спірні рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.

Разом з тим, відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих митницею рішень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021, № UА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021 та № UА807000/2021/001399/2 від 31.08.2021, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано належних доказів виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих позивачем відомостей про вартість товару, послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів або доцільності застосування інших ніж основний методів, причин неможливості застосування основного методу оцінки за ціною договору, для застосування якого позивачем було надано усі необхідні для цього документи.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття ним оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, про правомірність рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що на час звернення позивача до суду та розгляду справи спірні картка відмови вичерпала свою дію і права та інтереси позивача жодним чином не порушувала, а отже підстави для їх скасування та дослідження правомірності цієї картки відмови по суті у суду першої інстанцій були відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України)

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. ч. 1. 2 ст. 5 КАС України)

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/001530/2 від 27.08.2021, № UА807000/2021/001531/2 від 27.08.2021 та № UА807000/2021/001399/2 від 31.08.2021 винесені відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок, підлягають скасуванню й картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807180/2021/00623, №UА807180/2021/00624 від 27.08.2021 та № UА807200/2021/00159 від 31.08.2021, прийняті відповідачем у зв`язку з винесенням цього рішення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що скасування вказаних карток відмови не є належним способом захисту прав позивача, з наступних підстав.

Положеннями частин першої та другої статті 256 Митного кодексу України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом..

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику..

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Таким чином, картка відмови у митному оформленні є рішенням митного органу, яке впливає на права та обов`язки декларанта та яке може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства.

Посилання відповідача на те, що на час звернення позивача до суду та розгляду справи спірна картка відмови вичерпала свою дію і права та інтереси позивача жодним не порушувала, а отже, підстави для її скасування та дослідження правомірності цієї картки відмови по суті у суду першої інстанцій були відсутні, що підтверджується висновками Верховного Суду зазначеними, зокрема, у постанові від 21.02.2018 у справі №826/15718/16, колегія суддів не бере до уваги, оскільки наведене спростовується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі №813/2657/16, від 04 вересня 2020 року у справі № 825/573/17, що мають перевагу у часі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для Визнати протиправними та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807180/2021/00623, №UА807180/2021/00624 від 27.08.2021 та № UА807200/2021/00159 від 31.08.2021 року Харківської митниці Держмитслужби.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст.ст.2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАС України, а неправильне застосування судом норм матеріального права полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме, ст.ст.52-64, 257, 266 МК України є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на постанови Верховного Суду оскільки правовідносини у даній справі не є аналогічними тим, що розглядались у справі Верховним Судом.

З урахуванням вищенаведених висновків суду, доводи відповідача щодо правомірності оскаржуваних рішень є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України. З урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області, постанова винесена 13.12.2022 року.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316 , 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/18352/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Г.Є. Бершов З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 19.12.2022 року