Справа № 420/13265/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ТОВ "СК Петроліум"до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК Петроліум"(далі - позивач, ТОВ "СК Петроліум") звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач), в якому просить:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Петроліум» (далі позивач, ТОВ «СК Петроліум») звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100130/2021/000027/2 від 08.12.2021 за митною декларацією №UA100130/2021/857941 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначенню №UA100130/2021/000188,

- стягнути з відповідача на користь ТОВ "СК ПЕТРОЛІУМ" компенсацію витрат на правову допомогу, відповідно до договору про надання правової допомоги №96 від 05.01.2022 та замовлення від 05.01.2022 у розмірі 50 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за результатами перевірки митної декларації та доданих документів винесено рішення про коригування митної вартості, яке не відповідає вимогам чинного законодавства. В ході здійснення митного контролю та митного оформлення було подано достатньо інформації та документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом - ціною договору, так як товар придбавався за прямим контрактом, документи містять дані щодо вартості товару, перевезення не містять розбіжностей та повністю відображають всі складові митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів не можливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Зазначених вимог чинного законодавства України відповідачем не дотримано. Наведені митним органом сумніви для витребування у декларанта додаткових документів не відповідають наведеним критеріям. Окрім того, контролюючим органом не дотримано встановленого порядку визначення митної вартості товару, передбаченого статтею 57 Митним кодексом України.

Ухвалою від від 23.09.2022 суд залишив позов без руху , оскільки позивачем не сплачений судовий збір та не подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

07.10.2022 представник позивача надав суду клопотання про поновлення пропущеного строку, копії документів, які подавались до митниці при митному оформленні вантажу, але доказів сплати судового збору в розмірі 21552грн. 41 коп. не надав, натомість просив відстрочити сплату судового збору, посилаючись на низький рівень фінансового забезпечення в умовах воєнного стану.

Ухвалою від 12.10.2022 суд задовольнив клопотання ТОВ "СК Петроліум" про поновлення строку звернення до суду, відмовив ТОВ "СК Петроліум" у задоволенні клопотання про надання відстрочення сплати судового збору, продовжений позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 днів.

Позивачем 27.10.2022 року усунено недоліки позовної заяви в повному обсязі, наданий доказ сплати судового збору.

Ухвалою від 28.10.2022 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у письмовому провадженні, без виклику представників сторін.

08.11.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, та клопотання про залишення позову без розгляду. Київська митниця вказує, що митна вартість товару позивачем в митній декларації була заявлена за основним методом за ціною договору. Під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією №UA100130/2021/857941 встановлено, що документи, які подані до митного оформлення декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально). Причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: - неподання декларантом всіх запитуваних митним органом документів; - відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості. На підставі рішення про коригування митної вартості товарів товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до частини 7 статті 55 Кодексу, різниця між платежами, які сплачено на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 08.12.2021 складає - 1425490,89 грн.

Позивач ніяким чином не спростовує докази митниці, які зазначені в рішенні про коригування митної вартості товару, що свідчить про те, що в документах поданих позивачем наявні розбіжності, які не дали змоги Київській митниці підтвердити задекларовану позивачем митну вартість товару. Також відповідач аперечує проти задоволення витрат на правову допомогу та заявляє про відмову в задоволенні або зменшенні суми витрат на правничу допомогу. вважає, що розмір витрат на правничу допомогу необґрунтований та не є співрозмірний з ціною позову, обсягом наданих послуг.

Ухвалою від 16.12.2022 суд відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

08.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій посилається на те, що Єдина автоматизована система призначена для службового користування, оскільки правовий статус такої автоматизованої системи, порядок її формування, ведення, отриманая інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності, Митним кодексом України не передбачено. Заявления товару за нижчою ціною, ніж рівень цін за такі ж (аналогічні) товари, дані про які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі, не є самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, оскільки це не звільняє митний орган від обовязку здійснення аналізу поданих позивачем на митне оформленню товару документів, які безпосередньо розкривають зміст митної вартості імпортованого підприємством товару.

Позивач звертає увагу суду на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваженню здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Митниця має право витребувати саме ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. В даному спорі відповідач не може аргументовано довести, що викладені в рішенні про коригування митної вартості товарів розбіжності у поданих для розмитнення документах стосуються саме митної вартості товарів та свідчать, що позивач невірно визначив митну вартість товарів. Також позивач вважає, що відповідачем не доведено той факт, що ціна товарів була порівнена з товарами, які ввозились іншим декларантом за аналогічними умовами поставки за митною декларацією від 23.04.2021 року №UA100310/2021/410647, характеристики товару, умови поставки, умови перевезення, порядок оплати товарів та інші чінники не порівнювались.

12.12.2022 до суду надійшли від митниці заперечення на відповдь на відзив, в яких відповдіач вказує про те, що позивач так і не спростував ті суперечності в документах, які покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів, що свідчить про те, що в документах поданих позивачем наявні розбіжності, які не дали змоги Київській митниці підтвердити задекларовану позивачем митну вартість товару, натомість винести рішення про митну вартість товару у спосіб та на підставі норм закону з урахуванням правових висновків судів касаційних інстанцій . Митна вартість визначена відповідно до статті 59 МКУ за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), що ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації: митна декларація від 23.04.2021 № иА100310/2021/ 410647 (митна вартість товару становить 1700000 EUR) відправник, виробник та умови поставки ідентичні з оцінюваним товаром.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Розглядом матеріалів спраи встановлено, що 03.08.2021 між TQB "МЕДЕКС ХЕЛСКЕЙР ЮКРЕЙН" (покупець) та Elekta Solutions AB (Stockholm, Sweden) (продавець) укладено контракт №2020-296998-АК/2020-297073-АК (надалі - контракт) на поставку виробів медичного призначення.

25.11.2021 між TOB "СК ПЕТРОЛІУМ" (отримувач/новий покупець), ТОВ "МЕДЕКС ХЕЛСКЕЙР ЮКРЕЙН" та продавцем Elekta Solutions AB укладено додаткову угоду № l до вказаного контракту, відповідно до умов якої TОB "СК Петроліум" приймає на себе зобов`язання щодо отримання продукції, оформлення необхідних документів щодо її розмитнення, при необхідності здійснення оплат та інших дії, повязаних із розмитненням та ввезенням на територію України.

Відповідно до п. 1.1. контракту, продавець зобов`язуються поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити виріб медичного призначення. Перелік продукції, яка є предметом даного контракту, асортимент, вид, кількість, ціна за одиницю і вантажовідправник продукції, вказується в додатках, які є невід`ємними частинами даного контракту. Згідно до п. п. 1.3, 2.1 контракту, загальна сума цього контракту складає: 3150000 євро.

Пунктом 3.1 контракту визначено, що платежі здійснюються поетапно в наступному порядку:

05% (157 500 євро) від загальної вартості сплачується на протягом 210 днів з дати підписання покупцем цього контракту;

10% (127366 євро) від вартості 1 поставки (VersaHD) сплачується на протязі двох тижнів до погодженої дати відвантаження люладнання згідно повідомлення продавця, а 85 % (1052013,55 євро) від вартості 1-ї поставки від вартості поставки сплачується Покупцем рівними частинами щоквартально, протягом (24) місяців з дати

підписання покупцем акту приймання обладнання цієї поставки.

Аналогічні умови поставки були передбачені для 2 та 3 поставок продукції. Отже, за Контрактом передбачено здійснення трьох поставок продукції, здійснення оплати кожної окремої поставки продукції розбивається на дві частини (попередня оплата та оплата після поставки товару протягом 24 місяців з моменту підписання акту), та вартість таких поставок складає: 1-а поставка 1 175 779,85,Євро; 2-а поставка 862 896,40 Євро; 3-я поставка 953 823,75 Євро.

Приписами п. 3.2 контракту встановлено, що вартість упаковки, тари, маркування, завантаження, перевезення, розвантаження, страхових і транспортних платежів, програмного забезпечення та прав користування програмним забезпеченням (якщо останнє передається разом з продукцією), нормативно-технічної (експлуатаційної) документами виробника, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства України (в т.ч., але не виключно, декларація відповідності вимогам технічного регламенту медичних виробів, сертифікаті відповідності тощо), монтажу та пуско-наладки продукції включається у вартість контракту. Умови постачання за контрактом визначаються як СІР Odessa Україна відповідно до правил ІНКОТЕРМС (п. 1.2 rонтракту). Також, умовами контракту встановлено, що вартість упаковки входить у вартість продукції (п. 5.1 контракту). Пунктом 4.1 контракту встановлено, що перша поставка (VersaHD) для клініки в Одесі не пізніше 15.11.2021. Дата інсталяції - не пізніше 15.12.2021. Продукція повинна супроводжуватись наступними документами: інвойсом; експортною декларацією, якщо це потрібно; сертифікатом якості; сертифікатом походження. Позивач сплатив на користь Elekta Solutions АВ 10% від вартості 1-ї поставки (VersaHD) у розмірі 123 766,30 Євро. 18.11.2021 Elekta Solutions АВ відвантажило першу партію товару, а саме вироби медичного призначення апаратура радіотехнічна - vедичний лінійний прискорювач (Medical Linear Accelerator) VersaHD для проведення радіотерапії під візуальним контролем S/N 156711-1комплект (торгівельної марки Elekta, виробник Elekta Limited) за експортною декларацією №21GB11X0 від 18.11.2021. З метою митного оформлення імпортованого товару уповноважена особа позивача 06.12.2021 подала до митного органу електронну митну декларацію UA100130/2021/857941, в якій заявлено митну вартість товару за першим методом визначення митною вартості за ціною договору на рівні 1032000 Євро (графа 42). Разом з митною декларацією декларантом було подано: рахунок-фактуру, сертифікат відповідності, транспортну накладну, декларацію про походження товару, контракт від 03.08.2021 №2020-296998-АК/2020-297073-АК з угодою від 25.11.2021, договір про надання послуг митного брокеру ; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими державами №7932990 від 06.12.2021, акт фізичного огляду від 06.12.2021 ; лист від уповноваженої особи від 06.12.2021, фото маркування від 06.12.021, документи про відповідність, передбачені технічним регламентом на медичні вироби №EL-UKR від 01.04.2019; експортна декларація №21GB11X0 від 18.11.2021.

Позивачем був отримано запит від Київської митниці щодо митного оформлення зазначеного товару, в якому було зазначено про те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості не підтверджено документально). Зокрема, пунктом 3.1. контракту від 03.08.2021 №2020-296998-АК/2020-297073-АК передбачено умови попередньої оплати за товар, платіжні доручення декларантом не надавались. Відповідно до інвойсу від17.11.2021 №INV003314, товар передається на умовах поставки СІР, яка передбачає страхування вантажу. Страховий поліс декларантом не надавався. Копія митної декларації країни відправлення не містить посилання на інвойс або інші документи надані до митного оформлення, тому не може бути підставою для визнання митної вартості, яка міститься у МД, поданої до митного оформлення. Митницею запропоновано було декларанту позивача надати до митного органу наступні документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу №599, зокрема договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, повідомлено, що відповідно до ч. 6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Листом від 06.12.2021 декларантом позивача надіслано відповідачу копії експортної декларації, платіжних доручень від 07.10.2021, від 10.08.2021 , від 04.11.2021 , від 04.11.2021, страхового полісу від 06.12.2021 .

Однак, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів NUA100130/2021/000027/2 з посиланням на те, що подані для митного оформлення документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості продукції, зокрема, пунктом 3.1. контракту від 03.08.2021 року №2020-296998-АК/2020~297073-АК передбачено умови попередньої оплати за товар; платіжні доручення декларантом не надавались. Відповідно до інвойсу від 17.11.2021 року MINV003314, товар передається на умовах поставки СІР, яка передбачає страхування вантажу. Страховий поліс декларантом не надавався. Копія митної декларації країни відправлення N21GB11X0 від 18.11.2021 не містить посилання на інвойс або інші документи надані до митного оформлення, тому не може бути підставою для визнання митної вартості, яка міститься у МД, поданої до митного оформлення.

При перевірці додатково наданих документів митницею було встановлено, що умови поставки в страховому полісі (Kiev Poland to Ukraine) відрізняються від умов поставки вказаних в МД (СІР Одеса); дата страхового полісу 06.12.2021 значно пізніша від дати початку переміщення товару, вказаній в експортній декларації №21GB11X0 від 18.11.2021 ; страховий поліс містить посилання на коносамент від 17.11.2021 , який відсутній в документах поданих до митного оформлення; інвойс N9INV003314 від 17.11.2021 складено раніше ніж передано право на отримання товару позивачу відповідно до угоди від 25.11.2021 до контракту від 03.08.2021 року. Місце завантаження в графі 5 CMR від 22.10.2021року вказано "Bunbary, United Kingdom", що не відповідає даним вказаним у інвойсі від 17.11.2021 №INV003314 та митній декларації ( Stockholm Sweden).

В рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що декларантом не надано інші витребувані митним органом документи - виписку з бухгалтерської документації, що розкриває числове значення сплачених (або підлягаючих сплаті) сум платежів та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Процедуру консультації проведено. Листом від 07.12.2021 представник декларанта повідомив, що надав усі наявні додаткові документи, більше надати документи не представляється можливим.

Причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано неподання декларантом всіх запитуваних митним органом документів; відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Разом з тим, митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем здійснено коригування митної вартості товарів. Митна вартість визначена відповідно до статті 59 МКУ за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), що ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації: митна декларація від 23.04.2021 № UA100310/2021/ 410647 (митна вартість товару становить 1700000 EUR) відправник, виробник та умови поставки ідентичні з оцінюваним товаром. Декларанту ТОВ "СК Петроліум" 08.12.2021 надана картка відмови за № UA100130/2021/ 000188.

Позивач, уважаючи вказані рішення митного органу про коригування митної вартості протиправними звернувся до суду з цим позовом.

Положеннями частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Як установлено частиною першою статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Саме в рамках приписів частини другої статті 53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію перелік основних документів для підтвердження належності: а) визначення митної вартості товарів; б) обрання методу визначення митної вартості товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Зі змісту статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондує з положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас, частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Саме в рамках частини третьої статті 53 МК України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Згідно з положеннями пункту третього частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч.5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. У всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосування митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердж. наказом Мінфіну України № 631 від 30.05.2021.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом рішення про коригування митної вартості за другорядним методом (ціною договору щодо ідентичних товарів) та картки відмови у прийнятті митної декларації №UA100130/2021/000188.

За змістом вказаних рішення та картки відмови підставою їх прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості.

Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларант не подавав достатнього обсягу додаткових документів, які б спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, тому митну вартість товару визначено відповідачем за за другорядним методом (ціною договору щодо ідентичних товарів).

3 приводу посилань відповідача, що пунктом 3.1 контракту від 03.08.2021 №2020-296998-АК/2020-297073-АК передбачено умови попередньої оплати за товар, а платіжні доручення декларантом не надавались, судом встановлено, що контрактом передбачені умови оплати кожної партії шляхом оплати 5 % від усієї вартості поставки та 10 % вартості попередньої окремої поставки та 85% вартості рівними частинами протягом 24 місяців. Позивачем були надані до митного органу платіжні доручення від 07.10.2021, 10.08.2021, 04.11.2021, 04.11.2021, що підтверджують часткову оплату товару з вказівкою реквізитів контракту та інвойсу. Підтвердження надання вказаних платіжних доручень міститься у графі 44 митної декларації. Крім того, суд вважає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна та вартістні та інші складові митної вартості товару, а не умови термінів та розміри оплати, які безпосередньо ціни товару не стосуються. Недотримання умов оплати, які передбачені контрактом, мають наслідком не коригування митної вартості, а можливе виникнення судових спорів між сторонами контракту.

Відповідно до інвойсу від 17.11.2021 №INV003314, товар передається на умовах поставки СІР, яка передбачає страхування вантажу. Страховий поліс декларантом наданий на запит митниці. Митниця зазначає, що умови поставки в страховому полісі (Kiev Poland to Ukraine) відрізняються від умов поставки вказаних в митній декларації (СІР Одеса); дата страхового полісу 06.12.2021 значно пізніша від дати початку переміщення товару, вказаній в експортній декларації №21GB11X0 від 18.11.2021 ; страховий поліс містить посилання на коносамент від 17.11.2021 , який відсутній в документах поданих до митного оформлення.

Судом взято до уваги, що приписами п. 3.2. контракту встановлено, що вартість страхових і транспортних платежів, включається у вартість контракту. Умови постачання за контрактом визначаються як СІР Odessa Україна. Відповідно до правил ІНКОТЕРМС термін СІР (ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ТА СТРАХУВАННЯ ОПЛАЧЕНО ДО) означає, що продавець здійсняє поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами терміну СІР на продавця покладається також: обов 'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець укладає договір страхування і оплачує страхові внески , зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж відповідно до договору купівлі-продажу на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Судом оглянутий страховий поліс та встановлено, що у графі орієнтовної дати коносаменту, авіанакладної чи транспортної накладної вказата дата оформлення інвойсу. Також не пояснюється відповідачем підстави порівняння в страховому полісі пункту відправлення "через Київ Польща в Україну" з правилами ІНКОТЕРМС. Страховий поліс оформлений продавцем, в даному випадку Elekta Ltd., страховий платіж вказаний в сумі 1361429 євро (110% від вартості інвойса), вага брутто 12908 кг, товар - медобладнання . Отже, окремі незначні розбіжності в оформленні страхового полісу не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару, митницею не конкретизовано яким саме чином це вплинуло на визначення митної вартості.

Відповідачем зазначається в оскаржуваному рішенні, що інвойс N9INV003314 від 17.11.2021 складено раніше, ніж передано право на отримання товару позивачу відповідно до угоди від 25.11.2021 до контракту від 03.08.2021, разом з тим відсутні обгрунтування яким чином ця обставина вплинула на митну вартість товарів. Зі змісту інвойсу вбачається, що в ньому покупцем вказане ТОВ "МЕДЕКС ХЕЛСКЕЙР ЮКРЕЙН", а не TОB "СК ПЕТРОЛІУМ", яке набуло прав покупця після укладання угоди 25.11.2021.

Доводи відповідача про те, що копія митної декларації країну відправлення не містить посилання на інвойс або інші документи, надані до митного оформлення, тому не може бути підставою для визнання митної вартості, суд не розглядає через відсутність читаємої копії декларації та її перекладу на державну мову, крім того, суд вважає, що даний документ згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковим для обгрунтування митної вартості товарів.

Також не надано суду перекладу CMR від 22.10.2021року, в якій, як зазначає відповідач, місце завантаження в графі 5 CMR вказано "Bunbary, United Kingdom", що не відповідає даним вказаним у інвойсі від 17.11.2021 №INV003314 та митній декларації ( Stockholm Sweden). Відповідач не обгрунтував, яким чином вищевказані розбіжності, впливають на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. І чому такі розбіжності стали перевагою над основними документами, які обгрунтовують ціну товарів, які в свою чергу не містять розбіжностей та/або явних ознак підробки щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів, тобто показників, які б могли вплинути на митну вартість товару.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації. Відповідач не повідомив декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження, які відомості запитувані документи мають підтвердити. Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частинами другою та третьою статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Водночас, сама по собі якійсь недоліки , виявлені відповідачем в оформленні документів, які подавались митниці, не свідчить беззаперечно про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. В свою чергу відповідачем не доведено та не надано жодних аргументів і доказів того, що документи, подані позивачем до митного оформлення, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації щодо вартості товару , що свідчить про недоведення відповідачем правомірності незастосування основного методу визначення митної вартості.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено іншою юридичною особою, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або кількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК, є підставою для витребування додаткових документів.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів не включає деяких відомостей, що впливають на митну вартість, як коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформації щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, тобто, всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо). Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом . Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДМС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. У постановах КАС ВС від 24 січня 2019 року (справа №821/1697/17) та від 12 березня 2018 року (справа №809/4367/15) зазначено: "у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів".

В спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA100130/2021/000027/2 від 08.12.2021 за митною декларацією №UA100130/2021/857941 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд визнає його протиправним та скасову.

Скасовуючи рішення про коригування митної вартості товарів, суд тим самим підтверджує факт відсутності неправильності визначення декларантом митної вартості товарів. Відсутність цієї обставини свідчить про відсутність підстав для відмови у прийнятті митної декларації. Відмову, учинену органом доходів і зборів за відсутності цієї обставини, слід вважати необґрунтованою, а необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень з огляду на п.3 ч.3 ст.2 КАС є підставою для скасування такого рішення.

Отже, скасування судом рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2021/000188.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 21552 грн. 41 коп.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 05.01.2022 між позивачем та АО "МІТРАКС ЮГ" було укладено договір про надання правничої допомоги №96. Згідно з п. п. 5.2., 5.5. Договору про надання правової допомоги гонорар за даним договором є фіксованим та складає 50 000,00 грн. Доказів сплати гонорару не надано. На підтвердження розміру та обґрунтованості витрат на правничу допомогу суду надано: додаток №2 від 05.01.2022 року до договору про надання правової допомоги - розрахунок гонорару за надання правової допомоги, підписаний керівником ТОВ та керівником АО. В межах договору про надання правової допомоги №96 від 05.01.2022 та замовлення №1 від 05.01.2022 позивачу було надано наступну правничу допомогу: до подання позовної заяви первинну усну правову консультацію щодо оскарження рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, здійснено перевірку на відповідність вимогам чинного законодавства документації позивача, що була подана відповідачу , надано правову консультацію та детальну оцінку складених відповідачем рішень, досліджено актуальну судову практику з урахуванням підстав, що слугували для прийняття оскаржуваних рішень , здійснено збір доказів для подання заяв по суті справи, складено позовну заяву, оформлено належним чином додатки по кількості сторін справи, забезпечено супровід справи в суді першої інстанції.

Позивач зазначає, що адвокатський гонорар за договором про надання правової допомоги визначений у формі фіксованого гонорару, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Отже, гонорар адвоката встановлений сторонамами договору у фіксованому розмірі не потребує надання детального опису робіт. Визначений сторонами розмір гонорару встановлений з урахуванням складності справи, досвіду та кваліфікації адвокатів об`єднання. Такий розмір не змінюється у разі відкриття апеляційного провадження по справі, тобто є фіксованим.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судовий дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача зазначає, що розмір витрат понесених позивачем на правничу допомогу є співрозмірними із складністю справи та виконаних адвокатові робіт (та ті, що будуть виконуватись); часом, витраченим адвокатові на виконання відповідних робіт (та ти, що будуть виконуватись); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робі (та ти, що будуть виконуватись); ціною позову, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони і публічним інтересом до справи.

Митний орган заперечує щодо задоволення витрат на правову допомогу та заявляє про відмову в задоволенні або зменшенні суми витрат на правничу допомогу з посиланням на завищений розмір адвокатських послуг, відсутність первинних бухгалтерських документів та платіжних документів Також вказує, що результат вирішення даної справи не впливає на репутацію позивача та не має публічного інтересу. розгляд справи проводиться у спрощеному провадженні, без виклику представників сторін. Відповідач є бюджетною організацією і не має достатьнього фінансування.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У відповідних рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015, заява № 71660/11 (п.95), "Гімайдуліна та інші проти України від 10.12.2009 року ( п.п.34-36) , "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, заява 72277/01 (п.80), "Меріт проти України" від 30.03.2004 року (п.88), Суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим .

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Таким чином, за результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України та Закону 5076-VI, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат надано суду договір про надання правничої допомоги від 05.01.2022 № 96 укладений позивачем з адвокатським обєднанням "МІТРАКС ЮГ" із додатком - замовленням № 1, розрахунком гонорару від 05.01.2022. Акту прийняття-передачі наданих послуг не надано, тому немає показників, скільки затрачено адвокатом позивача годин на супроводження даної справи в суді першої інстанції . Доводи представника позивача про те, що оскільки форма оплати послуг адвоката передбачена у фіксованому розмірі не потребує детального опису виконаних робіт не звільняє суд від необхідності перевірки розміру послуг за умови наявності заперечень з іншої сторони щод розміру витрат на правничу допомогу. Цей розмір передбачає повне супроводження справи в тому числі в апеляціному та касаційній інстанціях. Справа №420/13265/22 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, отже відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, дана справа є незначної складності, за звичай рішення по аналогічних справах до ВС не оскаржуються. Немає доказів того, що результат вирішення даної справи вплине на репутацію позивача та має публічний інтерес.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши аргументи заявника, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та вважає достатнім та співмірним для компенсації розмір витрат правничої допомоги за послугу в сумі 12 000 грн.

Враховуючи вище викладене, суд погоджується з доцільністю та обґрунтованістю стягнення з відповідача 12000 грн. витрат на правову допомогу.

У звязку з відсутністю електропостачання у приміщенні суду повний текст рішення підписаний 20.12.2022.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов Товариство з обмеженою відповідальністю "СК ПЕТРОЛІУМ".

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100130/2021/000027/2 від 08.12.2021 за митною декларацією №UA100130/2021/857941 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначенню №UA100130/2021/000188.

Cтягнути з Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555) за рахунок бюджетних асигнувань на користь користь ТОВ "СК ПЕТРОЛІУМ" () 21552 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дві гривні) 41 коп. судового збору та компенсацію витрат на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги № 96 від 05.01.2022 та замовлення від 05.01.2022 у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Хом`якова