Справа № 420/10992/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у листі від 03.08.2022 року №12335-10105/Ш-02/8-1500/22 у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу при обчисленні пенсії за віком періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, а також з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, з 01.02.1988 року по 01.01.1991 року і з 01.01.1991 року по 14.04.1992 року в пільговому обчисленні 1 рік 6 місяців за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та невключення для розрахунку заробітної плати при обчисленні пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі довідки від 25 березня 2009 року №1А-15-357, виданої ВАТ «Сахателеком»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з 21 червня 2022 року із зарахуванням до страхового стажу для обчислення пенсії за віком періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, а також з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, з 01.02.1988 року по 01.01.1991 року і з 01.01.1991 року по 14.04.1992 року в пільговому обчисленні 1 рік 6 місяців за 1 рік роботи в районах Крайньої Півночі та включенням заробітної плати при обчисленні пенсії на підставі довідки від 25 березня 2009 року №1А-15-357, виданої ВАТ «Сахателеком»;

- звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона 21 червня 2022 року звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком. Водночас пенсійний орган листом від 03.08.2022 року №12335-10105/Ш-02/8-1500/22 відмовив їй у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, а також з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, з 01.02.1988 року по 01.01.1991 року і з 01.01.1991 року по 14.04.1992 року на пільгових умовах, тобто один рік за один рік та шість місяців, мотивуючи це тим, що позивачкою не надано строкового трудового договору. Також відповідачем не було враховано довідку від 25 березня 2009 року №1А-15-357, видану ВАТ «Сахателеком», оскільки суми заробітку, зазначені в ній, не підтвердженні первинними документами.

Ухвалою суду від 29.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

15.09.2022 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що відповідно до п.п. "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів крайньої Півночі" працівникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін п`ять років, надаються додаткові пільги у вигляді зарахування один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняні до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії по старості і по інвалідності. Пільги, передбачені цим пунктом, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, за власною ініціативою і уклали строковий трудовий договір про роботу в цих районах.

Тобто пільги, передбачені п. 5 Указу, щодо обчислення стажу надавались за умови укладання строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених п. 5 вищезгаданого Указу, з 5 до 3 років.

Водночас надані позивачем документи, а саме трудова книжка та довідки ВАТ «Сахателеком» від 18.03.2009 року №1А-15-358, №1А-15-359 не містять інформації щодо укладання позивачем строкових трудових договорів та користування пільгами в період роботи в районах Крайньої Півночі.

Що стосується обчислення пільгового стажу з 01.01.1991 року (з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців), то такі вимоги позивача вимоги суперечать нормам чинного законодавства, оскільки після 01.01.1991 року Законами України "Про пенсійне забезпечення" та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено пільг для обчислення стажу на роботах в районах Крайньої Півночі.

Щодо неврахування довідки від 25 березня 2009 року №1А-15-357, виданої ВАТ «Сахателеком», відповідач зауважив, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (надалі по тексту Порядок №22-1), за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. 4.2 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість видачі наданих документів. Отже, перевірки довідок про заробітну плату проводяться з метою підтвердження даних про заробітну плату первинним документам.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що внаслідок широкомасштабного вторгнення Росії в Україну, Держава Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією з 24.02.2022 року, суми заробітку, зазначені у довідці від 25.03.2009 року №1A-15-357, неможливо підтвердити первинними документами задля її врахування при обчисленні розміру пенсії.

15.09.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, заперечень на яку відповідачем надано не було.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 08.07.1980 року позивач:

- 01.11.1979 року прийнята учнем телефоніста міжміської телефонної станції Тиксинського районного вузла зв`язку Виробничо-технічного управління зв`язку Якутської АРСР (наказ №153-к від 01.11.1979 року);

- 01.03.1980 року присвоєно професію телефоністки 3-го класу МГТС;

- 01.02.1986 року присвоєно кваліфікацію телефоністки 2-го класу міжнародної телефонної станції;

- 04.06.1986 року - звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною (наказ №60-к від 03.06.1986 року);

- 04.06.1987 року прийнята телефоністом 2-го класу міжнародної телефонної станції Тиксинського районного вузла зв`язку Виробничо-технічного управління зв`язку Якутської АРСР (наказ від 03.06.1987 року №56-к);

- 01.02.1988 року звільнена шляхом переводу в РПО Якутхимчистка за погодженням між керівниками (наказ від 01.02.1988 року №7-к);

- 01.02.1988 року прийнята в Булунський філіал хімчистки відпарювальником-пресувальником (наказ від 03.03.1988 року №17-к);

- 01.01.1991 року у зв`язку із ліквідацією РПО «Якутхімчістка» передана в розпорядження Булунського РБК;

- 01.01.1991 року прийнята в хімічістку на посаду відпарювальника-пресувальника 3 розрядку в ЯСаха ССР район крайньої Півночі (наказ від 02.02.1991 року №10/н);

- 14.04.1992 року звільнена по догляду за дитиною (наказ від 10.04.1992 року №5/мп).

В матеріалах справи також міститься архівна довідка ВАТ «Сахателеком» від 18.03.2009 року №1А-15-358, з якої вбачається, що ОСОБА_2 згідно наказу №153-к від 01.11.1979 року була зарахована учнем телефоніста міжміської телефонної станції Тиксинського районного вузла зв`язку Виробничо-технічного управління зв`язку Якутської АРСР по строковому трудового договору в районах Крайньої Півночі, де пропрацювала до 03.06.1986 року.

З архівної довідки ВАТ «Сахателеком» від 18.03.2009 року №1А-15-359 вбачається, що ОСОБА_2 згідно наказу №56-к від 03.06.1987 року з 04.06.1987 року була прийнята на роботу телефоністом 2-го класу міжнародної телефонної станції Тиксинського районного вузла зв`язку Виробничо-технічного управління зв`язку Якутської АРСР по строковому трудовому договору, де пропрацювала до 30.01.1988 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка ВАТ «Сахателеком» від 25.03.2009 року №1А-15-357, в якій міститься інформація щодо заробітної плати позивача в період з листопада 1979 року по червень 1986 року. При цьому у довідці вказано, що вона видана на підставі особових рахунків 1979-1986 року.

21.06.2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Рішенням від 01.07.2022 року №32 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком.

19.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просила періоди її роботи в районах Крайньої Півночі з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, а також з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, з 01.02.1988 року по 01.01.1991 року і з 01.01.1991 року по 14.04.1992 року зарахувати в пільговому обчисленні 1 рік 6 місяців за 1 рік роботи та для розрахунку пенсії врахувати довідку ВАТ «Сахателеком» від 25.03.2009 року №1А-15-357.

Водночас пенсійний орган листом від 03.08.2022 року №12335-10105/Ш-02/8-1500/22 відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу на пільгових умовах (один рік за один рік та шість місяців) періодів роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, а також з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, з 01.02.1988 року по 01.01.1991 року і з 01.01.1991 року по 14.04.1992 року, мотивуючи це тим, що позивачкою не надано строкового трудового договору. Також відповідачем не було враховано довідку від 25 березня 2009 року №1А-15-357, видану ВАТ «Сахателеком», оскільки суми заробітку, зазначені в ній, не підтвердженні первинними документами.

Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправними та такими, що порушують її право на належний соціальний захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у справі №420/10992/22.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов позивача, відзив на позов та відповідь на відзив, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Частиною 4 ст.24 Закону України №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згіно п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до п. 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 2 частини другої пункту 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

З аналізу наведених норм вбачається, що обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, здійснюється на підставі трудової книжки, в якій повинно бути зазначено період роботи та користування пільгами або письмового трудового договору чи довідки, що містять такі відомості.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029, в якому зазначено, зокрема, Якутська АРСР.

Пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року передбачено, що працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Відповідно до ст. 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 року №1908-VІІ передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зазначено, що працівникам, які користуються пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 року зараховуються за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Абзац 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 року №530/П-28 передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 року та статтею 3 Указу від 26.09.1967 року надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до ст. 1 тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Стаття 4 Угоди про співробітництво в області трудової міграції й соціального захисту трудящих - мігрантів, ратифікована Законом України від 11.07.1995 року №290/95-ВР передбачає, що кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації й інші, неодмінні для провадження трудової діяльності документи й завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку їх переклад на державну мову Сторони працевлаштування або російською мовою. Виробничий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за фахом, взаємно визнається Сторонами. При остаточному виїзді трудящого - мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавцем (наймачем) видається йому довідка або інший документ, що містить відомості про тривалість роботи й заробітній платі щомісячно.

Судом встановлено, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача у районах Крайньої Півночі і цей період трудового стажу зарахований при призначенні позивачу пенсії у календарному обчисленні. Разом з тим відповідач вважає, що періоди роботи позивача у районах Крайньої Півночі не можуть бути зараховані у пільговому обчисленні, оскільки позивач не надав письмово укладених строкових трудових договорів, у яких би містились відомості про користування пільгами.

Водночас як було зазначено Верховним Судом від 03.07.2018 року у справі №302/662/17-а, від 18.12.2018 року у справі №263/13671/16-а, від 10.01.2019 року у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10.09.2019 року у справі №348/2208/16-а, від 14.11.2019 року у справі №265/6105/16-а для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Позивач надала відповідачу трудову книжку та довідки, в яких визначені періоди роботи у районах Крайньої Півночі.

Більш того, у пункті 2 Розділу І Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 року №530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. Про це також зазначав Верховний Суд у постанові від 22.02.2021 року у справі №266/258/16-а.

За встановлених фактичних обставин цієї справи факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі на підставі укладених нею трудових договорів підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками, у яких містяться відомості, зокрема, про періоди її роботи у цих районах і про передбачені законом пільги.

За таких обставин позивач, на думку суду, має право для зарахування періодів роботи з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, а також з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, з 01.02.1988 року по 31.12.1990 року включно в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку, як один рік роботи за один рік і шість місяців.

Водночас період роботи позивача з 01.01.1991 року по 14.04.1992 року у районах Крайньої півночі у пільговому розрахунку зарахуванню не підлягає, оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 року у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 року (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019 року (справа №348/2974/14-а) та від 19.09.2019 (справа №348/2208/16-а), від 08.07.2021 року (справа №459/2778/16-а).

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 року по справі №420/19598/21.

Щодо неврахування відповідачем довідки від 25 березня 2009 року №1А-15-357, виданої ВАТ «Сахателеком» про заробітну плату позивача, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Відповідно по пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звергається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

З огляду на вищезазначені норми законодавства суд зазначає, що підставою для відмови позивачу в обчисленні пенсії може бути виключно факт відсутності первинних документів, на підставі яких видана ця довідка.

Судом встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії позивачем були додано довідку ВАТ «Сахателеком» від 25.03.2009 року №1А-15-357 про стаж та заробітну плату позивача за період з листопада 1979 року по червень 1986 року. При цьому у довідці вказано, що вона видана на підставі особових рахунків 1979-1986 року. Вказана довідка містить усі необхідні реквізити, підписи та засвідчена печаткою підприємства.

При цьому, як вбачається з листа від 03.08.2022 року №12335-10105/Ш-02/8-1500/22 відповідачем не встановлювався факт відсутності первинних документів для видачі спірної довідки позивача від 25.03.2009 року №1А-15-357 ВАТ «Сахателеком». Як зазначено відповідачем у відзиві, підставою для відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки було розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією з 24.02.2022 року через широкомасштабне вторгнення останньої на територію України, у зв`язку з чим не можливо підтвердити відомості довідки первинними документами.

Суд зазначає, що відсутність у відповідачів можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації її права на пенсійне забезпечення з урахуванням її заробітної плати.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.04.2021 року у справі №219/4550/17 суд дійшов наступного висновку, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство, яке її видало, на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Суд зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивач, як громадянка України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі №242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі №423/3544/16-а.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, а також з 01.02.1988 року по 31.12.1990 року (включно) в районі Крайньої півночі в пільговому обчисленні один рік за один рік і шість місяців, а також щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 25.03.2009 року №1А-15-357, виданої ВАТ «Сахателеком».

Для належного відновлення прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 21.06.2022 року перерахунок стажу ОСОБА_1 , який врахований для розрахунку пенсії, а саме зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, а також з 01.02.1988 року по 31.12.1990 року (включно) в районі Крайньої півночі в пільговому обчисленні один рік за один рік і шість місяців; а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.06.2022 року відповідно до перерахованого страхового стажу та довідки про заробітну плату від 25.03.2009 року №1А-15-357 ВАТ «Сахателеком», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Щодо клопотання позивача допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суми пенсії за один місяць, суд зазначає наступне.

Так відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3)поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1)у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

З аналізу наведених норм вбачається, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Разом з тим, положеннями КАС України не передбачено негайне виконання всіх судових рішень. Більш того, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно. Так, негайному виконанню підлягає, зокрема, судове рішення, яким присуджено виплату пенсії, тобто задоволено вимогу позивача про стягнення конкретно визначеної суми пенсії, з якої і виокремлюється сума стягнення за один місяць.

Таким чином, при вирішенні питання, чи є підстави допустити негайне виконання рішення, суду необхідно встановити, яких саме спірних правовідносин стосується предмет спору та який саме обрано спосіб захисту порушених прав особи.

Судом встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу про зобов`язання пенсійного органу здійснити їй перерахунок та виплату пенсії та за результатами її розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Отже, судове рішення у цій справі має зобов`язальний характер і не відноситься до судових рішень, які підлягають негайному виконанню, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 19.08.2022 року.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних позивача суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого нею судового збору у розмірі 992,40 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 205, 241-246, 251, 255, 258, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 03.08.2022 року №12335-10105/Ш-02/8-1500/22 у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, а також з 01.02.1988 року по 31.12.1990 року (включно) в районах Крайньої півночі в пільговому обчисленні один рік за один рік і шість місяців, а також щодо перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 25.03.2009 року №1А-15-357, виданої ВАТ «Сахателеком».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 21.06.2022 року перерахунок стажу ОСОБА_1 , який врахований для розрахунку пенсії, а саме зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.11.1979 року по 04.06.1986 року, з 04.06.1987 року по 30.01.1988 року, а також з 01.02.1988 року по 31.12.1990 року (включно) в районах Крайньої півночі в пільговому обчисленні один рік за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.06.2022 року відповідно до перерахованого страхового стажу та довідки про заробітну плату від 25.03.2009 року №1А-15-357 ВАТ «Сахателеком», з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький