Справа № 380/4394/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/4394/22 пров. № А/857/10981/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля",

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року (суддя Лунь З.І., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складення повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/4394/22 за позовом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Державного підприємства "Львіввугілля",

про розірвання договорів,

встановив:

У лютому 2022 року позивач Західне МРУ ДПС по роботі з великими платниками податків звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача ДП "Львіввугілля", в якому просив винести постанову про розірвання Договору №6 від 29.10.2014 року, №5 від 29.10.2014 року, №7 від 29.10.2014 року, №1 від 27.11.2013 року, №2 від 27.11.2013 року та №3 від 27.11.2013 року про реструктуризацію основного податкового боргу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано договори №6 від 29.10.2014, №5 від 29.10.2014, №7 від 29.10.2014, №1 від 27.11.2013, №2 від 27.11.2013 та №3 від 27.11.2013 про реструктуризацію основного податкового боргу без пені та штрафних (фінансових) санкцій.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі предмету позову. Окрім того зазначає скаржник, що позивач об`єднав в своєму позові вимоги з різними підставами та предметом. Також зазначає апелянт, що стороною у Договорах є СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів. В жодному договорі стороною Договору не виступає Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків. Доказів що Західне МРУ ДПС по роботі з великими платниками податків є правонаступником даних податкових органів до матеріалів справи не долучено, доказів переуступлення даних договорів також не долучено. Зазначає апелянт і про те, що суд першої інстанції не зважив те, що введення військового стану в Україні з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставинами непереборної сили. Судом також при винесені рішення не враховано, що з 19.12.2020 року підприємство працювало в складних умовах, під час дії карантину, хоча договори реструктуризації боргу укладені на підставі ст.10 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». ДП «Львіввугілля» у відповідності до Постанови КМУ №83 від 04.03.2015р. «Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» належить до підприємств, що забезпечують енергетичну безпеку держави.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 27.06.2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про необґрунтованість та безпідставність її вимог. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини.

Державне підприємство Львіввугілля зареєстровано як суб`єкт підприємницької діяльності, та перебуває на обліку як великий платник податків у Західному МУ ДПС по роботі з великими платниками податків (а.с. 7).

Станом на 24.01.2022 року за ДП Львіввугілля обліковується податковий борг на загальну суму 523460977,72 грн, що підтверджується довідкою Західного МРУ ДПС по роботі з великими платниками податків (а.с. 14).

Також встановлено, що 27 листопада 2013 року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ) та ДП «Львіввугілля» (далі - Платник) укладено договір №1 про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), предметом якого СДПІ надає Платнику реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) по ПДВ шляхом реструктуризації з відстрочкою погашення на перші два роки дії договору та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками на загальну суму 197653 581,50 грн (а.с. 64-65).

27 листопада 2013року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ) та ДП «Львіввугілля» (далі - Платник) укладено договір №2 про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), предметом якого СДПІ надає Платнику реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) по податку на прибуток шляхом реструктуризації з відстрочкою погашення на перші два роки дії договору та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками на загальну суму 10 122 333,63 грн (а.с. 68-69).

27 листопада 2013 року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ) та ДП «Львіввугілля» (далі - Платник) укладено договір №3 про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), предметом якого СДПІ надає Платнику реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) по частині прибутку (доходу) шляхом реструктуризації з відстрочкою погашення на перші два роки дії договору та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками на загальну суму 7022508,59 грн (а.с. 72-73).

29 жовтня 2014 року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ) та ДП «Львіввугілля» (далі - Платник) укладено договір №5 про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), предметом якого СДПІ надає Платнику реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) по і податку на прибуток шляхом реструктуризації з відстрочкою погашення на перші І два роки дії договору та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками на загальну суму 11778312,24 грн (а.с. 56-57).

29 жовтня 2014 року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ) та ДП «Львіввугілля» (далі - Платник) укладено договір №6 про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), предметом якого СДПІ надає Платнику реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) по частині прибутку (доходу) шляхом реструктуризації з відстрочкою погашення на перші два роки дії договору та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками на загальну суму 1630434,00 грн (а.с. 52-53).

29 жовтня 2014 року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ) та ДП «Львіввугілля» (далі - Платник) укладено договір №7 про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), предметом якого СДПІ надає Платнику реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) по податках і зборах (обов`язкових платежах), які справлялись до 01.01.2011р. шляхом реструктуризації з відстрочкою погашення на перші два роки дії договору та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками на загальну суму 282290,87 грн (а.с. 60-61).

Позивач із врахуванням того, що відповідач всупереч вимогам наведених вище договорів не проводив проплату відповідно до графіків протягом 2021-2022 року, в порядку п.4 ч.1 ст.19 КАС України звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні договори про реструктуризацію основного податкового боргу є адміністративними договорами. Оскільки виконання договорів, укладених між позивачем та відповідачем здійснюється з порушенням умов, визначених їх змістом, а саме відповідачем не здійснювалась сплата сум реструктуризованого податкового боргу, суд вважав за необхідне скасувати ці договори.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

За визначенням п.16 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень; б) для делегування публічно-владних управлінських функцій; в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом; г) замість видання індивідуального акта; ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів (п.4 ч.1 ст.19 КАС України).

Закон України «Про заходи спрямовані, на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 №2711-VI (далі Закон №2711-VI) визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 Закону №2711-VI, державним, комунальним підприємствам, а також господарським товариствам, у статутних фондах яких частка держави становить більше ніж 50 відсотків, які відносяться до підприємств паливно-енергетичного комплексу та внесені до Реєстру, дозволяється без отримання додаткових погоджень з державними органами, уповноваженими управляти зазначеними підприємствами, за взаємною згодою, провести реструктуризацію кредиторської та/або дебіторської заборгованостей терміном до двадцяти років з дати укладення відповідних договорів про реструктуризацію заборгованості з відстрочкою погашення заборгованості до двох років дії таких договорів та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками.

Пунктом 10.3 статті 10 Закону №2711-VI визначено, що органи державної податкової служби за зверненням учасників розрахунків - платників податків укладають договори про реструктуризацію основного податкового боргу, в тому числі боргу, який виник у зв`язку із застосуванням механізмів погашення заборгованості (без пені та штрафних санкцій), на умовах, визначених цим Законом. Договір про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) повинен укладатися з урахуванням таких умов: договір про реструктуризацію заборгованості може бути скасований в судовому порядку за позовом кредитора в разі, якщо боржник ухиляється від виконання умов договору щодо здійснення поточних розрахунків за договором реструктуризації основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) або щодо повної сплати платником податків поточних нарахованих сум податків та зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів; скасування договору про реструктуризацію заборгованості є підставою для нарахування пені, штрафних та фінансових санкцій відповідно до законодавства на несплачену суму заборгованості.

Коментована вище норма дає визначення, що договір про реструктуризацію заборгованості може бути скасований в судовому порядку за позовом кредитора в разі, якщо боржник ухиляється від виконання умов договору щодо здійснення поточних розрахунків за договором реструктуризації основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій) або щодо повної сплати платником податків поточних нарахованих сум податків та зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів.

Колегія суддів враховує, що матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до адміністративного суду з позовними вимогами про винесення постанови про розірвання Договору №6 від 29.10.2014 року, №5 від 29.10.2014 року, №7 від 29.10.2014 року, №1 від 27.11.2013 року, №2 від 27.11.2013 року та №3 від 27.11.2013 року про реструктуризацію основного податкового боргу.

Тобто, в адміністративному позові позивач просив розірвати вказані вище Договори, а не скасувати їх.

Такі позовні вимоги про розірвання Договорів суперечить приписам п.10.3 ст.10 Закону №2711-VI, оскільки договір про реструктуризацію заборгованості може бути скасований в судовому порядку, а не розірваний, як того просить позивач.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог лише, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і не може виходити за межі позовних вимог за позовом суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 ст.47 КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Колегією суддів враховується, що позивач не скористався правом подання заяви про уточнення позовних вимог шляхом змінити предмета або підстави позову.

Всупереч наведеному, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог, задовольняючи позовні вимоги у спосіб скасування договорів №6 від 29.10.2014, №5 від 29.10.2014, №7 від 29.10.2014, №1 від 27.11.2013, №2 від 27.11.2013 та №3 від 27.11.2013 про реструктуризацію основного податкового боргу без пені та штрафних (фінансових) санкцій, а не у спосіб розірвання Договорів, як цього просив позивач.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відповідно до відповідно до статей 611, 651, 653 Цивільного кодексу України, такі способи припинення договору як скасування договору і розірвання договору являються різними за своєю юридичною сутністю, виникають з різних підстав і зумовлюють настання різних юридичних (правових) наслідків.

Згідно ж п.10.3 ст.10 Закону №2711-VI, скасування договору про реструктуризацію заборгованості є підставою для нарахування пені, штрафних та фінансових санкцій відповідно до законодавства на несплачену суму заборгованості.

Крім цього, приписами вказаного вище Закону №2711-VI, передбачено право звернення податкового органу (кредитора) до суду із вимогами про скасування в судовому порядку договору про реструктуризацію основного податкового боргу, і не передбачено права звернення до суду із вимогами про розірвання такого договору.

Згідно ч.4 ст.5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Колегія суддів також враховує, що згідно із ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги відповідача у відповідній частині являються обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що стороною у розглядуваних Договорах про реструктуризацію основного податкового боргу є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів. В жодному Договорі стороною договору не виступає Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

В матеріалах справи відсутні докази і позивачем не надано суду доказів того, що Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є на даний час стороною цих договорів, зокрема, як правонаступник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Тобто, у суду відсутні підтвердження про те, що у розглядуваних договорах відбулась зміна однієї із сторін договору, а саме сторони податкового органу (кредитора).

Наведених вище обставин і норм законодавства суд першої інстанції, на жаль, не врахував, розглядаючи по суті позовні вимоги про розірвання Договорів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги і в цій частині являються обгрунтованими.

Водночас, решта доводів апеляційної скарги не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з неповним встановленням обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року в адміністративній справі №380/4394/22 за позовом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Державного підприємства "Львіввугілля" про розірвання договорів скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль