Справа № 600/2132/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2132/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Андроника Богдана Васильовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Андроника Богдана Васильовича (позивач) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 07.02.1984 по 31.12.1990;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії та врахувати ОСОБА_1 стаж в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 07.02.1984 по 31.12.1990 з дати звернення до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 11.05.2022 позивачем отримано відмову у врахуванні до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі у 1984-1994 роках та включення до розрахунку заробітку за 1992-1993 роки.

На думку позивача така відмова є протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки посилаючись на відомості, зазначені у трудовій книжці та архівних довідках вважає що є всі законні підстави для врахування до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив проти позову в якому зазначив, що необхідною умовою для застосування кратності при розрахунку стажу є укладання трудового договору на строк не менш ніж на 3 роки. При цьому, зазначав, що стаж роботи в районах Крайньої Півночі та в районах прирівняних до них після 01 січня 1991 року зараховується в одинарному розмірі.

Вказано, що заробітна плата осіб, які працювали в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, при обчисленні пенсії враховується наступним чином: за періоди роботи, відпрацьовані в указаних районах до 01.01.1992, з урахуванням районного коефіцієнту та північних надбавок; за періоди роботи з 01.01.1992 без урахування цих виплат. Такий порядок розрахунку пенсії із заробітної плати застосовується у зв`язку з тим, що Законом СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 було передбачено, що з 01.01.1992 в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі чи місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, обчислення заробітної плати, з якої призначаються пенсії, проводиться із виключенням виплат за районними коефіцієнтами.

З 01.01.1992 набрав чинності Закон України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" нормами якого не передбачено обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок.

Посилаючись на те, що в довідці позивача про заробітну плату №С-3494 від 02.06.2015 за період роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з серпня 1987 року по березень 1994 року суми заробітку вказані з урахуванням коефіцієнта 1,7, позивач вважає, що суми заробітної плати з січня 1992 року по березень 1994 року, зазначені в довідці, не підлягають врахуванню у розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії.

Ухвалою суду від 10.06.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 05.09.2006 року Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 6).

Позивач звертався до відповідача із заявою щодо врахування до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі у 1984-1994 роках та включення до розрахунку заробітку за 1992-1993 роки.

Розглянувши заяву позивача, відповідачем відмовлено у її задоволенні з тих підстав, що законодавством чітко регламентовано перелік документів, необхідних для пільгового обчислення стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі. Факт роботи в районах Крайньої Півночі без документального підтвердження користування відповідними пільгами не є підставою для пільгового обчислення стажу. Зокрема, незважаючи на те, що в поданих позивачем документах зазначено періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, однак відсутня інформація про укладення строкового трудового договору.

Відповідно до відомостей із Трудової книжки серії НОМЕР_3 від 08.09.1978 позивач працював на таких посадах:

07.02.1984 по 25.03.1984 прийнятий офіціантом 4 розряду в ресторан "Русь";

12.04.1984 по 01.07.1986 прийнятий оператором підземного ремонту свердловин 3 р. в цех підземного ремонту свердловин 2 р.;

09.07.1986 по 24.08.1987 прийнятий офіціантом в ресторан "Світанок";

02.09.1987 по 31.12.1990 прийнятий в порядку переводу помічником бурильника експедиційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 3 р.

Щодо зазначених вище періодів роботи позивача, проставлена відмітка "Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі" (а.с. 16-21).

Відповідно до Архівної довідки відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" від 20.12.2021 №С-4051 в архівному фонді відділу робочого постачання №1 Сургутского УРСа "Миннефтегазстроя" на ПІП - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться:

прийнятий з 07.02.1984 офіціантом 4 розряду в ресторан "Русь" з місячним випробувальним терміном (наказ від 06.02.1984 №12-к);

звільнити з 25.03.1985 за власним бажанням. Нарахувати компенсацію за період роботи з 07.02.1984 по 25.03.1985 за 27 робочих днів (наказ від 25.03.1985 №24-к).

За основу взято: ф.4-л, оп.1, д.258, л.249, д.289, л.54, д.291, л. 87 (накази по особовому складу, особиста картка (ф. Т-2)).

Відділ робочого постачання №1 Сургутського УРСа "Миннефтегазстроя" було розташоване на території м. Нефтеюганска Ханти-Мансійського автономного округу, Тюменської області, місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі на які поширюється дія Указів Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до Районів Крайньої Півночі, затвердженому Постановою РМ СРСР №1029 від 10.11.1967 року".

В архівній довідці відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" від 02.06.2015 №С-3494 зазначено суму заробітної плати отриманої позивачем за період з 1987 року по 1994 роки (а.с. 12).

Архівною довідкою відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" від 20.12.2021 №С-4052 також зазначено відомості по нарахуванні заробітної плати позивачу у 1984 та 1985 роках (а.с. 14).

Вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 07.02.1984 по 31.12.1990, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи необхідно керуватись нормами Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до І березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Системний аналіз вказаних положень свідчить про те, що робота особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту, може бути підтверджена на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Таким чином, необхідної умовою таких письмових доказів є зазначення в них користування робітником пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, документами, які підтверджують право позивача на застосування до нього кратного обчислення стажу роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, є наступні письмові докази:

- трудова книжка;

- архівна довідка відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" від 20.12.2021 №С-4051;

- архівна довідка відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" від 02.06.2015 №С-3494;

- архівна довідка відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" від 20.12.2021 №С-4052.

Крім того, відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

При цьому, для здійснення обчислення стажу на пільгових умовах є достатнім наявність одного із вказаних документів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а.

Оскільки робота позивача в районах Крайньої півночі в період з 07.02.1984 по 31.12.1990 підтверджується записами в його трудовій книжці та архівними довідками відділу по справам архівів Департаменту по справам адміністрації міста "Нефтеюганска" у відповідача не було законних підстав для відмови позивачу в зарахуванні цього стажу роботи до пільгового стажу.

Таким чином, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування періоду роботи з 07.02.1984 по 31.12.1990 до стажу позивача в пільговому обчисленні.

Щодо тверджень відповідача про відсутність інформації про укладення строкового трудового договору, суд зазначає, що такі є безпідставними, оскільки надання письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов`язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж.

Крім того, як зазначалось вище для здійснення обчислення стажу на пільгових умовах є достатнім наявність або трудової книжки або письмового трудового договору або довідки, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

За таких обставин відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у пільговому розрахунку страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови у зарахуванні до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 07.02.1984 по 31.12.1990. З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що судом встановлено протиправність дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Андроника Богдана Васильовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 07.02.1984 року по 31.12.1990 року.

3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії та врахувати ОСОБА_1 стаж в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 07.02.1984 по 31.12.1990 з дати звернення до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Представник позивача адвокат Андроник Богдан Васильович (Центральна площа, 4/4, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000284 від 28.09.2018 року);

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022).

Суддя В.О. Григораш