Справа № 340/1791/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 340/1791/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарханової А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпро апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі №340/1791/22 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) згідно якого просив: визнати протиправним та скасувати наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " від 18.02.2022 року № 700-к; поновити на роботі шляхом поновлення на посаді начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області або на рівнозначній посаді категорії "Б" начальника відділу у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) або на іншій аналогічній посаді, що відповідає освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день набрання законної сили рішенням у справі; звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць.

В обґрунтування своїх вимог щодо визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень стосовно звільнення позивача у зв`язку з ліквідацією органу, позивач вважає достатнім той факт, що під час вивільнення у зв`язку з реорганізацією територіального органу юстиції, а не його ліквідацією, як стверджує відповідач, йому не було запропоновано вакантні посади, які б він міг обійняти відповідно до своєї кваліфікації, а також не враховано наявність у нього переважного права на залишення на роботі. З цих підстав позивач вважає своє звільнення незаконним.

Судом першої інстанції адміністративний позов ОСОБА_1 частково задоволений.

Визнано протиправним та скасовано наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) "Про звільнення ОСОБА_1 " №700-к від 18.02.2022 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області в Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро) () з 19.02.2022 року.

Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.02.2022 року по 24.06.2022 року в сумі 41815,75 грн., що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, згідно якої вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно порушення прав позивача, оскіьки рішення суду, на виконання якого позивач був поновлений на роботі, не передбачало обов`язку збоку відповідача пропозиції іншої посади у новоствореній установі - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Крім того, відповідач вважає безпідставним поновлення позивача на роботі в органі, в якому він не працював на момент звільнення.

Таким чином, на думку відповідача, судом порушені норми матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування рішення.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення, аналогічні викладеному у апеляційній скарзі. Позивач, в свою чергу, висловив заперечення на неї.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегією суддів зазначаються наступні мотиви для часткового задоволення апеляційної скарги.

В першу чергу колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи на підставі відповідних їм доказів, та надана належна правова оцінка спірним правовідносинам. Водночас, визначаючи спосіб захисту прав позивача суд помилково не застосував норму права, якою врегульовано відповідну процедуру щодо поновлення працівника на роботі.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 1999 року, працював в органах юстиції, зокрема, з 30.01.2015 по 28.12.2019 р. - на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

На виконання постанови КМУ №870 та наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 №3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України», в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, працівники ГТУЮ у Кіровоградській області, в тому числі і позивач, були попереджені про наступне вивільнення відповідно до п.1-1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

26.12.2019 головою ліквідаційної комісії ГТУЮ у Кіровоградській області видано наказ №930/к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області 28.12.2019 у зв`язку з ліквідацією державного органу та відповідно до п. 1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби.

Рішенням Кіровоградського ОАС в справі №340/243/20 від 22.10.2020 за результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ у Кіровоградській області «Про звільнення ОСОБА_1 » №930/к від 26.12.2019; поновлено останнього на посаді начальника відділу примусового виконання покарань Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з 29.12.2019.

На виконання рішення Кіровоградського ОАС, ГТУЮ у Кіровоградській області видано наказ №18/к від 23.10.2020 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » (а.с.183, т.2).

В подальшому в той самий день, 23.10.2020 року, позивача попереджено про наступне вивільнення відповідно до п. 1-1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Вказане попередження винесено на виконання постанови КМУ №870 та наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 №3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України», в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Відповідно до наказу ГТУЮ у Кіровоградській області №23/к від 24.11.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », останнього звільнено з посади начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з 24.11.2020.

Не погодившись з вказаним наказом, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського ОАС від 29.04.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії ГТУЮ у Кіровоградській області «Про звільнення ОСОБА_1 » №23/к від 24.11.2020; поновлено позивача на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з 25.11.2020 року (а.с.176, т.2).

Постановою Третього ААС від 18.11.2021 року апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Дніпро/ задоволено частково.

Рішення Кіровоградського ОАС від 29.04.2021 року в справі №340/5897/20 скасовано в частині зобов`язання Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Дніпро/ вирішити питання про прийняття ОСОБА_1 на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посадою державної служби та в задоволені позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення Кіровоградського ОАС залишено без змін.

23.06.2021 року Південно-Східним міжрегіональним управління Міністерства юстиції /м. Дніпро/ на виконання судового рішення видано наказ №2352-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » (а.с.177, т.2).

23.06.2021 року позивача попереджено про наступне вивільнення, відповідно до п.1-1 ст.87 Закону України «Про державну службу. Зазначені попередження винесені на виконання постанови КМУ №870 та наказу Міністерства юстиції України "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" №3173/5 від 16.10.2019 року», в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Позивач вказує, що 23.06.2021 одночасно з попередженням про припинення державної служби, йому повідомлено про наявні вакантні посади державної служби категорії «Б» та «В» (т.1,а.с.16).

Серед переліку запропонованих вакантних посад у додатку на 17 аркушах була наявна вакантна посада начальника Подільського відділу ДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та позивачем було подано заяву про переведення його на зазначену вакантну посаду. (т.1,а.с.17,37)

Однак, рішення за його заявою не прийнято, наказ про переведення на запропоновану посаду не видано.

В подальшому позивачем було подано аналогічні за змістом заяви 02.07.2021 та 14.07.2021 року (т.1,а.с.77-79,81-82), у відповідь на які відповідачем у листі від 20.07.2021 року №П-2687-04 вказано, що згідно рішення Кіровоградського ОАС від 29.04.2021 року (справа №340/5897/20) визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії ГТУЮ у Кіровоградській області «Про звільнення ОСОБА_1 » №23/к від 24.11.2020; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з 25.11.2020. Зазначено, що відповідно до наказу Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.06.2021 №2352-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » позивача поновлено на посаді начальниика відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з 25.11.2020. З вказаним наказом позивач ознайомлений 23.06.2021. На рішення Кіровоградського ОАС від 29.04.2021 року по справі №340/5897/20 подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду. В подальшому, постанова Третього ААС буде виконана Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) (т.1,а.с.85-86).

У відповідь на подану позивачем заяву про переведення на посаду начальника Подільського ВДВС у м. Кропивницькому (т.1,а.с.87-88) відповідачем у листі від 14.12.2021 року за №34928/10-64/2535 позивачу повідомлено, що ГТУЮ у Кіровоградській області та Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) є різними юридичним особами, тому призначення на посаду в Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) здійснюється шляхом звільнення в порядку переведення з ГТУЮ у Кіровоградській області. Вказано, що для звільнення в порядку переведення необхідне клопотання власника того органу, куди переводиться працівник. На підстваві викладеного, заява ОСОБА_1 від 03.12.2021 про переведення на посаду начальника Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не відповідає вимогам, визначеним Законом України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, тому залишається без задоволення (т.1,а.с.89-91).

20.12.2021 року позивачем на ім`я начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) направлено лист про переведення на рівнозначну посаду, яку він погодився зайняти, відповідно до положень ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу». До вказаного листа додано копію державного сертифікату №0007426 про рівень володіння державною мовою (т.1.а.с.107-110).

Листом від 12.02.2022 року за вих. №П-2687-10, П-2687-10/3 відповідач повідомив позивача, що постановою Третього ААС від 18.11.2021 по справі №340/5897/20 рішення Кіровоградського ОАС від 29.04.2021 скасовано в частині зобов`язання Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) вирішити питання про прийняття ОСОБА_1 на рівнозначну або нижчу посаду (за його згодою) державної служби. З урахуванням постанови Третього ААС від 18.11.2021 по справі №340/5897/20 персональне попередженя про наступне звільнення від 23.06.2021 р. за №10-72/2467 втратило чинність (а.с.111-112, т.1).

13.01.2022 року позивача попереджено про наступне вивільнення, відповідно до п.1-1 ст.87 Закону України «Про державну службу. Зазначені попередження винесені на виконання постанови КМУ №870 та наказу Міністерства юстиції України "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" №3173/5 від 16.10.2019 року», в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (т.1,а.с.113-129).

Відповідно до наказу Південно-Східним міжрегіональним управління Міністерства юстиції /м. Дніпро/ №700-к від 18.02.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » останнього було звільнено з посади начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, в зв`язку з ліквідацією державного органу 18.02.2022, з припиненням державної служби.

Також суд встановив, що позивачу не пропонувалася інша робота, в тому числі у новоутвореному Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро), до якого перейшли функції Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області, за відповідною професією чи спеціальністю.

Отже, посилаючись на ті обставини, що в результаті виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 за №870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" фактично здійснено реорганізацію територіальних органів Міністерства юстиції, в результаті чого утворено Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) замість ліквідованого Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, яке є правонаступником майна, прав та обов`язків ліквідованого управління, бувши наділеним аналогічними функціями і повноваженнями, що і ліквідоване управління відповідно до Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 за №1707/5 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за №759/19497), на підставі якого діяло і ліквідоване управління, відповідач не дотримався процедури вивільнення працівників у зв`язку з реорганізацією, визначеною як законодавством про працю згідно ст.ст. 40, 43, 49-2 КЗпП України, так і ст.87 Закону України "Про державну службу", якою передбачений обов`язок роботодавця пропонувати державному службовцю у разі звільнення іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби, відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Наведені порушення суд визнав як підставу для скасування наказу про звільнення позивача з посади та прийняв рішення про поновлення його на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області в Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро), тобто в органі, в якому на час звільнення позивач не працював, пославшись на докази, що підтверджують ліквідацію Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області.

В свою чергу відповідач вважає відсутнім у нього обов`язок пропонувати позивачеві при звільнені іншу рівнозначну посаду державної служби з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 по справі №340/5897/20, якою скасоване рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) вирішити питання про прийняття ОСОБА_1 на рівнозначну або нижчу посаду (за його згодою) державної служби. Таким чином, позивач був звільнений у зв`язку з ліквідацією органу, в якому він обіймав посаду, що відповідає приписам п.1-1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта з огляду на таке.

Так, відповідно до усталеної правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України (від 04.03.2014 в справі №21-8а14, від 27.05.2014 в справі №21-108а14, від 28.10.2014 в справі №21-484а14), а також Верховного Суду (від 12.12.2018 в справі №826/25887/15, від 17.07.2019 в справі №820/2932/16, від 04.07.2019 в справі №2а-108/12/2670), ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Відповідне правове регулювання закріплено у ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», за приписами якої територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Отже, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 за №870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" визначено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції; міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються. Згідно додатку 1 до цієї постанови, ліквідовано Головне управління юстиції у Кіровоградській області. Дадатком 2 до цієї ж постанови визначено у переліку утворених міжрегіональних органів Мін`юсту Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) яке, відповідно, є правонаступником ліквідованого Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

З огляду на приписи ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на момент існування спірних правовідносин, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: п.1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу. Частиною 3 цієї норми Закону передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Аналізуючи наведені положення законодавства та правові позиції Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що обов`язок запропонувати позивачеві іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, у відповідача наявний в силу закону. Отже, часткове скасування рішення Кіровоградського ОАС у справі №340/5897/20 не звільняє відповідача від обов`язку виконати приписи закону.

Більш того, згідно висновків судів по справах №340/243/20 та №340/5897/20 підставами для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 визначалось саме порушення з боку відповідача процедури вивільнення в частині, що стосується права позивача на працевлаштування у зв`язку з реорганізацією ГТУЮ у Кіровоградській області, яка супроводжувалась змінами в організації виробництва і праці, тому, як вказано у рішеннях, роботодавець був зобов`заний дотриматися процедури вивільнення працівника у зв`язку з реорганізацією, визначеною законодавством про працю, а в даному випадку, оскільки це стосується державного службовця - Законом України «Про державну службу». Зокрема, позивачу не було запропоновано відповідні вакантні посади під час вивільнення у новоутвореному державному органі та позивач неодноразово, в тому числі після поновлення на посаді на виконання рішення суду, протиправно був звільнений з посади у ліквідованому у зв`язку з реорганізацією органі.

З огляду на викладене, вбачається, що відповідач, виконуючи рішення суду по справах №340/243/20 та №340/5897/20, проігнорував висновки, викладені у судових рішеннях щодо протиправності звільнення позивача без розгляду та вирішення питання стосовно його працевлаштування у Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро), та в черговий раз звільнив позивача, не запропонувавши йому жодну вакантну посаду державної служби у новоутвореному державному органі, а також не обґрунтувавши неможливість такого працевлаштування.

Окремо колегія суддів зауважує, що в силу положень ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто в даному випадку, за наявності вище приведених висновків суду у рішеннях, що набрали законної сили, стосовно реорганізації ГТУЮ у Кіровоградській області відповідач, стверджуючи про дотримання ним вимог законодавства під час звільнення позивача, мав надати суду докази які б беззаперечно доводили, що позивачу пропонувались рівнозначні посади державної служби у новоутвореному органі, або, що таких посад не було та позивачу пропонувались нижчі посади державної служби та від працевлаштування на інші посади позивач відмовився.

В даному ж випадку, як зазначалось вище, відповідачем позивачу спочатку були запропоновані вакантні посади, на одну з яких позивач погодився та повідомив про це відповідача, однак відповідач не розглянув заяву позивача щодо переведення на запропоновану посаду начальника Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), не вирішив питання щодо його працевлаштування та безпідставно звільнив позивача з попередньої посади в ГТУЮ у Кіровоградській області.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем надано штатний розпис на 2021 та 2022 роки та у переліку вакантних посад на час звільнення позивача була вакантною посада начальника Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних дій та рішення відповідача, а також наявності законних підстав для поновлення позивача на посаді.

Проте, виходячи з тієї обставини, що орган, в якому позивач працював на час звільнення, ліквідований, суд дійшов висновку про поновлення позивача у новоутвореному Південно-Східному Міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро) на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації начальника відділу у Кіровоградській області.

Такий висновок колегія суддів вважає помилковим, оскільки згідно зі ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника підлягає негайному виконанню. Таке рішення вважається виконаним із дня видання роботодавцем відповідного наказу. Разом із винесенням рішення про поновлення на роботі суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, у разі визнання судом звільнення незаконним уважається, що працівник не припиняв своєї роботи. Водночас роботодавець повинен видати відповідний наказ про поновлення працівника на роботі, зазначивши в ньому про: скасування наказу про звільнення, яке визнано незаконним; допуск працівника до роботи, яку він виконував раніше; вилучення всіх записів, пов`язаних із незаконним звільненням, з кадрових документів; виплату компенсації за час вимушеного прогулу.

Згідно роз`яснень Міністерства праці та соціальної політики України в листі від 07.08.2007 р. № 205/06/187-07, питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до його трудової книжки відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.93 р. № 58. Зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним, та поновлення на роботі відбувається з дати звільнення працівника, яка згідно з цим рішенням визнається недійсною.

Зважаючи на те, що позивача протиправно звільнено з посади начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з 18.02.2022 року, тому він має бути поновлений саме на цій посаді з цієї ж дати.

Іншої процедури поновлення незаконно звільненої особи на роботі законодавством не передбачено.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни у зв`зку з цим рішення суду першої інстанції, оскільки позивач підлягає поновленню на посаді, яку обіймав на час звільнення, та про це позивач просив в своєму позові, а власник, яким в даному випадку є Південно-Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), має вирішити питання щодо працевлаштування позивача з урахуванням вищенаведених висновків суду.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: з) вимушеного прогулу.

Застосований судом першої інстанції розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.02.2022 року по 24.06.2022 року в сумі 41815,75 грн. на підставі довідки про заробітну плату позивача за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням (т.1, а.с.132) відповідає вищенаведеним нормам. Таким чином, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 41815,75 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки дана установа в результаті реорганізації є правонаступником та наділена повноваженнями припиненого управління.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення помилково не застосовано норму матеріального закону, яка підлягала застосуванню у зазначених правовідносинах, що є підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі №340/1791/22- змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстицій у Кіровоградській області з 18 лютого 2022 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко