Справа № 335/6030/22
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/6030/22 2-а/335/127/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Аблаєвої А.Ш., представника позивача адвоката Фельського С.Л., представника відповідача Трішиної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Фельського Сергія Леонідовича, до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника адвоката Фельського С.Л., з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5875489 від 10.09.2022.

Відповідно до ухвали суду від 08.11.2022 було задоволено клопотання представника позивача про закриття провадження в частині позовних вимог до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, оскільки останнє не має статусу юридичної особи та не може бути належним відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.09.2022 старшим лейтенантом ВП № 2 РУП ГУНП в Запорізькій області Смирською К.А. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.09.20022 о 13.34 по вул. Центральні в с. Матвіївка водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом SUBARU UATBACK НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2022, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування Т/З особою, позбавленою права керування Т/З.

Далі в позові зазначили, що вважають дану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, оскільки будь-які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом відсутні.

Так, 10.09.2022 ОСОБА_1 робив покупки в магазині по вул. Центральній в с. Матвіївка Запорізької області. Вийшовши з приміщення магазину, він побачив біля свого автомобіля SUBARU UATBACK НОМЕР_1 працівника поліції, який попросив його пред`явити документи. Перевіривши документи, працівник поліції повідомив, що позивачем порушені правила дорожнього руху, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2022, чим порушив ч. 4 ст. 126 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 повідомив, що не керував зазначеним автомобілем і за його кермом не перебував.

Оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 126 КУпАП правопорушенням вважається саме керування транспортним засобом, позбавленою права керування транспортними засобами, то без доведення цього факту, встановити наявність складу адміністративного правопорушення не виявляється за можливе. При цьому, обов`язок доказування покладається саме на співробітників поліції, а позивач не повинен доводити свою невинуватість.

Вважають, що матеріали справи не містять допустимих та належних доказів, які б давали можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, а тому постанова серії ЕАР № 5875489 від 10.09.2022 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю. Просили вирішити питання щодо стягнення з відповідача суми судових витрат.

24.10.2022 до суду представником відповідача ГУНП в Запорізькій області було надано відзив на позов, в якому зазначили, що оскаржувана постанова серії ЕАР № 5875489 від 10.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським СРПП відділу поліції № 2 Запорізького районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Смирською К.А. зважаючи на те, що позивач 10.09.2022 о 13.41 год., у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, керував транспортним засобом SUBARU UATBACK НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення та порушив п. 2.1 підпункт а) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування.

Далі, у відзиві наводяться положення щодо складу зазначеного адміністративного правопорушення з визначенням його суб`єкту, об`єкту, суб`єктивної та об`єктивної сторони. ГУНП наголошує, що стягнення накладено інспектором СРПП відділу поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Смирською К.А. у межах наданих їй повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Доказом вини ОСОБА_1 в порушенні ПДР України, а саме керування ним транспортним засобом, як особою, що позбавлена права керування, доводиться довідкою Управління патрульної поліції в Запорізькій області від 05.10.2022, у якій зафіксовано вчинене позивачем 02.02.2022 адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, у відзиві зазначено, що окрім такої довідки є рапорти поліцейських, а саме рапорт від 10.09.2022 поліцейського-водія Вознесенівського РВ УПО старшого сержанта поліції Дмитрева І.М., з якого вбачається, що 10.09.2022 об 11.40 год. на блок-посту № 4, який розташований по АДРЕСА_1 , ним було зупинено транспортний засіб SUBARU UATBACK НОМЕР_1 білого кольору, з метою перевірки документів, що посвідчують особу водія позивача. Під час перевірки документів, а саме паспорту громадянина ОСОБА_1 згідно бази даних НПУ було виявлено, що останній керує зазначеним транспортним засобом без водійського посвідчення, яке в нього було вилучено під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 63314 щодо порушення ч.1 ст. 130 КУпАП від 03.02.2022. За результатами перевірки було здійснено виклик наряду поліції з метою подальшого встановлення обставин скоєння позивачем правопорушення.

Також є копія електронного рапорту оперативного чергового Вознесенівського ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Ставніченка О., згідно якого зареєстровано заяву до журналу ЄО за № 6647 від 10.09.2022 про порушення позивачем правил дорожнього руху.

Додатково зазначили, що оскільки адміністративне правопорушення скоєне позивачем було зафіксовано на блокпосту АДРЕСА_1 відеозйомку поліцейськими застосовано не було, так як сам блокпост є військовим об`єктом, де будь-яка фото- або відеозйомка суворо заборонена згідно з Законом України № 7189 від 24.03.2022.

ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої чітко вбачаються час і місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. До відзиву долучено копію довідки з бази Управління патрульної поліції з приводу наявності у позивача раніше скоєного ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як більш суворішого за санкцією на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення інспектором Смирською К.А.. Отже, наявність записів у базах даних, вказаних у даній довідці УПП в Запорізькій області, як належного доказу автоматично спростовує твердження позивача та підтверджує факт скоєння ним адміністративного правопорушення, а також, на думку, представника відповідача, доводить, що позивач сумлінно усвідомлюючи, що в нього вилучене посвідчення водія на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2022, не дивлячись на заборону сів за кермо власного транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Навели доводи щодо відсутності підстав стягнення з ГУНП в Запорізькій області судових витрат. Просили відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Також, 24.10.2022 до суду було надано відзив з боку інспектора ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Смирської К.А. аналогічного змісту відзиву ГУНП в Запорізькій області. Додатково зазначеним інспектором були надані додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що блок-пост знаходиться безпосередньо при в`їзді в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. ОСОБА_1 10.09.2022 не перебував за кермом авто SUBARU UATBACK НОМЕР_1 , а користувався послугами найманого водія. Автомобіль був припаркований біля місцевого магазину і фактично самої зупинки автомобіля співробітником поліції не було. Після перевірки документів було викликано оперативну групу. Позиція відповідача ґрунтується на рапорті співробітника поліції, але це не відповідає сталій практиці Верховного Суду. Також окремо як докази вини його клієнта не можуть бути взяті пояснення самої ОСОБА_2 , яка є зацікавленою особою, оскільки сама складала оскаржувану постанову. Пояснення зі слів того працівника, який нібито зупинив авто позивача, також не можуть бути взяті до уваги. Позивач ОСОБА_1 сам факт позбавлення його права керування на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2022 не заперечував, тому він не підлягає окремому доведенню. Вина його саме у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП не була доведена поза розумним сумнівом.

Представник відповідача Трішина А.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, надала пояснення згідно відзиву на позов, окремо звернула увагу на те, що вина особи доводиться рапортом співробітника поліції Дмитрева І.М., з якого вбачається, що 10.09.2022 об 11.40 год. на блок-посту № НОМЕР_2 , який розташований по АДРЕСА_1 , ним було зупинено транспортний засіб SUBARU UATBACK НОМЕР_1 білого кольору, з метою перевірки документів, що посвідчують особу водія, довідкою Управління патрульної поліції в Запорізькій області від 05.10.2022, у якій зафіксовано вчинене позивачем 02.02.2022 адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та поясненнями ОСОБА_3 .. Під час того як ОСОБА_3 складала постанову, то вже співробітник який зупинив авто разом з нею не перебував, оскільки останній продовжив виконувати свої обов`язки на блок-посту. Відеофіксація на таких об`єктах як блок-пости заборонена законодавством, тому у жодного співробітника не була увімкнена бодікамера. На самому блок-посту є камери для фіксації, але розпорядниками такої інформації є не поліція, а місцева влада, тому надати відео з таких камер відповідач позбавлений можливості.

Також, в судовому засідання був заслуханий ОСОБА_1 , якого допитали в якості свідка і надав пояснення, що він є керівником сільськогосподарського підприємства і по роботі, зокрема, має потребу відвідувати с. Матвіївку Вільнянського району Запорізької області. Так як він знав про рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя щодо позбавлення його права керування за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то він винайняв собі водія. Так, напочатку осені він разом з водієм на автомобілі SUBARU UATBACK НОМЕР_1 їхав на роботу. По дорозі вони зупинилися біля магазину в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, який знаходиться в безпосередній близькості біля місцевого блок-посту. Коли він вже виходив з магазину, то до нього підійшов співробітник поліції та попросив для перевірки його документи. На це він надав йому свого паспорта, але як виявилося останнього він не цікавив, оскільки він наполегливо просив надати саме посвідчення водія, якого у нього звісно не було. Також, у нього питали кому належить автомобіль. Сам співробітник поліції сказав, що він вже перевірив, що його позбавлено права керування і тому була викликана група поліцейських, яку йому сказали чекати. Так, він на блокпосту чекав групу десь близько двох годин. Потім, коли вже приїхала жінка поліцейська, то він і їй пояснив, що він не був за кермом автомобіля і фактичної зупинки його не було, оскільки вони самі приїхали до магазину та зупинилися там.

Вислухавши у судовому засіданні позивача в якості свідка та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи надані у справі докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана в межах даної справи постанова серії ЕАР № 5875489 складена інспектором старшим лейтенантом поліції ВП №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Смирською Ксенією Анатоліївною 10.09.2022 у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п. 2.1.а ПДР з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Дата розгляду справи зазначена 10.09.2022 о 13.41 год. Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення зазначено: 10.09.2022 13:34:50/ с. Матвіївка, вул.Центральна/водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2022/ чим порушив п. 2.1.а ПДР.

Відповідно до копії рапорту співробітника поліції Дмитрева І.М., з якого вбачається, що 10.09.2022 об 11.40 год. на блок-посту № 4, який розташований по АДРЕСА_1 , ним було зупинено транспортний засіб SUBARU UATBACK НОМЕР_1 білого кольору, з метою перевірки документів.

Згідно з копією електронного рапорту оперативного чергового Вознесенівського ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Ставніченка О., зареєстровано заяву до журналу ЄО за № 6647 від 10.09.2022 про порушення позивачем правил дорожнього руху за повідомлення на службу 102 про те, що 10.09.2022 об 11.51 год. у Вільнянському районі в с. Матвіївка по вул. Центральна, 2В поліцейський на блок-посту № 4 зупинили автомобіль Субару білого кольору під керуванням ОСОБА_1 , 1974 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , що керує т/з без водійського посвідчення, заявник ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач стверджує, що правила дорожнього руху не порушував, доказів зворотного відповідачем не надано. Враховуючи, що інспектором не було надано доказів порушення Правил дорожнього руху, останній не мав права вимагати пред`явлення документів для перевірки.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

При цьому суд бере до уваги, що позивачем ОСОБА_1 як обставини позбавлення його на підставі постанови Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 12.05.2022 права керування за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і законність вимоги поліцейського надати для перевірки документи, які посвідчують його особу біля блок-посту в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області не заперечувалися. Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що він не керував автомобілем за тих обставин, які викладені в оскаржуваній постанові, зокрема окремо вказуючи, що час вчинення правопорушення в усіх наданих відповідачем документах різний.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося ч. 4 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Аналіз наведеної норми свідчить, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. ст. 7, 254, 258 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 8 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, тобто, особа допустила керування транспортним засобом, при цьому, вона знає про позбавлення її права керування транспортним засобом.

Суд погоджується із слушністю доводів позивача та його представника щодо того, що доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і позбавлення права керування. Факт позбавлення права керування позивачем не заперечувався, натомість як факт безпосереднього керування авто 10.09.2022 о 13:34:50 (як у постанові) категорично не визнавався.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Не заперечуючи про наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу на місці вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року N 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повинен підтверджуватися наявними об`єктивними належними та достатніми доказами.

До відзиву у справі про адміністративне правопорушення відповідачем додано рапорт співробітника поліції Дмитрева І.М. від 10.09.2022 та копію електронного рапорту оперативного чергового Вознесенівського ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Ставніченка О. від 10.09.2022, які в силу вимог ст. 251 КУпАП не є та не можуть бути належним доказом.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17 (адміністративне провадження №К/9901/33802/18).

Окрім того, відеозапису факту самого порушення ПДР позивачем суду відповідачем не надано, хоча цьому і були об`єктивні перешкоди, а саме законодавче обмеження відеофіксації на блок-постах.

Також, з боку представника відповідача не надходило клопотань про витребування доказів чи виклик свідків.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача відповідачем не спростовані.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд доходить висновку про те, що оскаржувана постанова серії ЕАР № 5875489 від 10.09.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, а отже є безпідставною та необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73, 79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий через представника адвоката Фельського Сергія Леонідовича, до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5875489 від 10 вересня 2022 року, прийняту інспектором відділення поліції № 2 Запорізького управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Смирською Ксенією Анатоліївною, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 20400 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено 19.12.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач-1 Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, код. )

Суддя: О.О. Романько