Справа № 143/960/22
Суддя: Бойко А. В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/960/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2022 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бойка А. В.,

з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Встановив:

02 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно з якими ОСОБА_1 оскаржив постанову поліцейського з РПП СПД №2 ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Лабенка Володимира Михайловича серії БАВ №180202 від 01.10.2022 про накладення на нього штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст.126 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 01.10.2022 поліцейським з РПП СПД №2 ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Лабенком В. М. було винесено постанову серії БАВ №180202, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень. Відповідно до постанови, 01.10.2022 о 15 год. 40 хв. в м. Погребище по вул. Київська громадянин ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом «Вайпер», б/н, громадянину ОСОБА_2 , який не мав при собі посвідчення на право керування, чим порушила п. 2.9ґ ПДП України.

Позивач стверджує, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки 01.10.2022 він керування транспортним засобом ОСОБА_2 не передавав. Вважає, що дії поліцейського є незаконними, а тому просить зазначену вище постанову скасувати.

Ухвалою суду від 03.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

16.11.2022 на електронну пошту суду від Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву.

12.12.2022 від представника позивача адвоката Ткаченко Т. В. надійшла відповідь на відзив.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ткаченко Т. В. у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала заяву у якій справу просила розглянути за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити (а. с. 42).

Представник відповідача до суду не з`явився також, однак у відзиві на позовну заяву щодо задоволення позову заперечив, посилаючись на правомірність дій поліцейського при прийнятті оскаржуваної постанови (а. с. 16-18).

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 01.10.2022 поліцейським з РПП СПД №2 ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Лабенком В. М. було винесено постанову серії БАВ №180202, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень. Відповідно до постанови, 01.10.2022 о 15 год. 40 хв. в м. Погребище по вул. Київська громадянин ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом «Вайпер», б/н, громадянину ОСОБА_2 , який не мав при собі посвідчення на право керування, чим порушила п. 2.9ґ ПДП України (а. с. 6).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначає, що обставини, наведені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Позивач наполягає, що не порушувала ПДР України, оскілки керування транспортним засобом він ОСОБА_2 не передавав, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначеного ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 2 ПДР України визначені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Так, пунктом 2.9«ґ» ПДР України визначено, що водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 40 «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Однак відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не надано.

Так, судом встановлено, що як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано лише постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №180202 від 01.10.2022.

Проте зазначена постанова є предметом спору між позивачем та відповідачем та не може розглядатися як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Сама по собі постанова не підтверджує, що 01.10.2022 позивач передав керування транспортним засобом «Вайпер», б/н, ОСОБА_2 , а будь-які інші докази відповідачем не надані.

Таким чином, відповідачем факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.126 КУпАП та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП є не доведеним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, як протиправна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського з РПП СПД №2 ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Лабенка Володимира Михайловича серії БАВ №180202 від 01.10.2022 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст.126 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП провадженням закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя