Справа № 460/18574/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/18574/22 пров. № А/857/12996/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року, головуючий суддя - Комшелюк Т.О., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Тернопільській області, ГУПФУ в Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №44 від 15.04.2022 «Про відмову у призначенні пенсії», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 12.02.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу за Списком №2 період роботи на посаді дезінфектора інфекційного відділення Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 20.08.1997 року по 31.12.2019 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що маючи загальний страховий стаж більше 42 років, в тому числі спеціальний стаж роботи за Списком №2 понад 20 років, після досягнення встановленого законом віку 53 роки 6 місяців, 08.04.2022 звернулася до Відділення обслуговування громадян в м. Рівне Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення їй пільгової пенсії за віком за Списком №2. За принципом екстериторіальності (визначення в автоматичному режимі Пенсійного органу, що вирішує питання про призначення пенсії), надані нею документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Проте, 15.04.2022 ГУ ПФУ в Тернопільській області прийняло рішення №44 «про відмову у призначенні пенсії» з тих підстав, що до пільгового стажу не зараховано період роботи на посаді дезінфектора інфекційного відділення для дорослих з 20.08.1997 року по «даний час». Позивач вважала таке рішення протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №44 від 15 квітня 2022 року «Про відмову у призначенні пенсії», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 12 лютого 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального стажу за Списком №2 період роботи на посаді дезінфектора інфекційного відділення Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 20 серпня 1997 року по 31 грудня 2019 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж. Згідно записів трудової книжки позивач працювала на посаді «дезінфектор», яка відсутня у Списках №2, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року №36, від 24.06.2016 року №461. Крім того, у довідці №2-26/38 від 17.02.2022 року, виданій КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, не наведено посилання на Списки, чинні на період роботи позивача, а також відсутній підпис головного бухгалтера. Також не в повному обсязі надано документи про проведення атестації робочих місць.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи загальний страховий стаж більше 42 років, в тому числі спеціальний стаж роботи за Списком №2 понад 20 років, після досягнення встановленого законом віку 53 роки 6 місяців, 08.04.2022 звернулася до Відділення обслуговування громадян в м. Рівне Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення мені пільгової пенсії за віком за Списком №2.

За принципом екстериторіальності (визначення в автоматичному режимі Пенсійного органу, що вирішує питання про призначення пенсії), надані позивачем документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

15 квітня 2022 року ГУПФУ в Тернопільській області прийняло рішення №44 «про відмову у призначенні пенсії» з тих підстав, що до пільгового стажу не зараховано період роботи на посаді дезінфектора інфекційного відділення для дорослих з 20.08.1997 року по «даний час». В обґрунтування свого рішення вказав, що надана позивачем пільгова довідка не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1997 року №637, оскільки у ній не міститься посилання на списки, чинні на період роботи особи та не засвідчена підписом бухгалтера; документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці надано не в повному обсязі; посада дезінфектора, за якою позивач працювала у спірний період, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року №36, від 24.06.2016 року №461, якими передбачено пільгові посади, - не включена до них.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 08.04.2022 року (дату подання заяви про призначення пенсії) позивач досягла визначеного віку 53 роки 6 місяців, мала понад 30 років загального страхового стажу та спеціального стажу за Списком №2 понад 20 років, що було достатнім для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

03.10.2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року».

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно із пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Також пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріалами справи, зокрема, записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , дата заповнення 30.07.1986 року містяться наступні записи:

1) запис №9 від 20.08.1997 року - позивач зарахована на посаду дезінфектора інфекційного відділення для дорослих (наказ №992-к від 20.08.1997 року);

2) запис №10 від 06.08.2007 року - атестація робочого місця за умовами праці проведено згідно з постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року (наказ №56-к від 06.08.2007 року);

3) запис №11 - Центральну міську лікарню м. Рівне з 28.08.2018 року реорганізовано шляхом перетворення та перейменовано на Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради (рішення РМР № 4741 від 16.08.208 року);

4) запис №12 від 01.01.2020 року - переведена на посаду дезінфектора приймального відділення (наказ №211-к від 27.12.2019 року).

Довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.02.2022 року №2-26/38, виданою КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, підтверджується, що позивач дійсно працює в Центральній міській лікарні м. Рівне на посаді дезінфектора інфекційного відділення для дорослих з 20.08.1997 року (наказ №992-к від 20.08.1997 року) по даний час. За весь період роботи протягом повного робочого безпосередньо обслуговує інфекційних хворих і інших робіт не виконує. Дана професія дає право на пенсію по Списку №2 розділ ХХІV п. 24а-2а, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України. Перша атестація робочих місць проведена 05.06.1997 року, наказ №34; Друга атестація робочих місць проведена 17.06.2002 року, наказ №33; Третя атестація робочих місць проведена 06.08.2007 року, наказ №56; Четверта атестація робочих місць проведена 05.06.2012 року, наказ №39. Довідка видана на підставі: первинних документів: відомостей про заробітну плату, книги наказів з 1997 року по 2022 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відсутність у вказаній довідці підпису бухгалтера КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради не ставить під сумнів зазначених відомостей у ній, оскільки дані, вказані у довідці також підтверджуються записами трудової книжки позивача.

При цьому, в разі наявності сумнівів в достовірності вказаної довідки Пенсійний орган міг перевірити надані документи та викладені в ній факти.

Таким чином, наданими документами: трудовою книжкою; витягами з наказів; уточнюючою довідкою, в якій наявні усі необхідні відомості, підтверджується пільговий період роботи позивача за Списком №2 в спірний період, тобто з 12.08.1997 року по 31.12.2019 роки.

Крім цього, відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників закладів охорони здоров`я та соціального захисту населення» від 23.11.1993 року №229, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.1993 за №198, (який втратив чинність 11.04.2001), посада дезінфектор мала тарифний розряд 10 серед тарифних розрядів середнього медичного персоналу (пункт 3.4 розділу 2).

Додатком №2 до листа Міністерства праці України №06/1-4088 від 04.12.1996 відпрацьованого разом з Міністерством охорони здоров`я України, зазначено, що до видів діяльності молодшого медичного персоналу, які відносяться до безпосереднього обслуговування хворих в лікувально-профілактичних установах, відділеннях, кабінетах, що передбачено розділом XXIV Списку №2 відносяться: - перев`язка, пересування тяжкохворих з відділень до діагностичних кабінетів, прийомного відділення, до стаціонару тощо; - санітарна обробка хворих, зміна натільної та постільної білизни, санітарно-гігієнічна обробка ван, миття посуду, інструментарію, інвентаря тощо; - безпосередня роздача їжі хворим, індивідуальне годування хворих, - санітарно-гігієнічний догляд за хворими, прибирання палат і допоміжних приміщень у відділеннях.

Номенклатурою спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою» від 23 листопада 2007 року №742 передбачена спеціальність медико-профілактична справа, за якою атестуються молодші спеціалісти з медичною освітою, що працюють, зокрема, на посадах інструкторів-дезінфекторів. Професійна назва дезінфектор передбачена розділом Фахівці галузевим випуском 78 Охорона здоров`я Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 року №117, кваліфікаційними вимогами до якої є Повна або базова загальна середня освіта, підготовка на курсах або на робочому місці. Без вимог до стажу роботи. У зазначеному розділі затверджені професійні назви спеціалістів, які належать до середнього медичного персоналу (з неповною вищою медичною освітою, раніше - середньою медичною освітою).

Таким чином, у спірний період позивач працювала на посадах, які передбачені Списком №2 - посада, пов`язана з безпосереднім обслуговуванням хворих в інфекційному відділенні.

Також, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року у справі №460/18574/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький