Справа № 620/7136/22
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/7136/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач 1), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач 2) звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач), в якому просять:

визнати протиправними дії відповідача в частині розрахунку заробітку для обчислення пенсії по втраті годувальника та щодо встановлення позивачам граничного розміру пенсії у разі втрати годувальника в розмірі 10135 грн;

зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачам пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 70% середньомісячного чинного заробітку, тобто в сумі 52920 грн (75600 х 70%), а також врахувати додаткові виплати згідно довідки про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 24.05.2022 позивачу 1 та з 01.08.2022 позивачу 2 з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони є батьками ОСОБА_3 (працював прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури), який загинув 25.02.2022 виконуючи бойовий обов`язок по захисту Батьківщини, будучи мобілізованим 24.02.2022 до Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 . У відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру» позивачі звернулися до відповідача із заявами про перехід на пенсію по втраті годувальника. 24.05.2022 рішенням 62 позивачу 1 призначено пенсію по втраті годувальника у сумі 45360 грн (75600 х 60 %), позивачу 2 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку. У подальшому 14.07.2022 позивач 2 оформила другу групу інвалідності та повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду у Чернігівській області щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника. 28.07.2022 прийнято рішення 62 про перерахунок позивачу 1 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та призначено йому пенсію у розмірі 10135 грн. При цьому зазначено, що основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 60000 грн, розмір пенсії по втраті годувальника - 42000 грн (60000 х 70%), оскільки на утриманні ОСОБА_3 знаходилось 2 утриманці - позивач 1 та позивач 2. Аналогічно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 01.08.2022 прийнято рішення № 41 про перерахунок позивачу 2 пенсії в зв`язку із переходом на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та призначено їй пенсію у розмірі 10135 грн. При цьому зазначено, що основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 60000 грн, розмір пенсії по втраті годувальника - 42000 грн (60000 х 70%), оскільки на утриманні ОСОБА_3 знаходилось 2 утриманці - позивач 1 та позивач 2. Не погоджуючись з розміром призначеної пенсії позивачі звернулися до відповідача з заявами від 03.08.2022 щодо донарахування та виплати пенсії в разі втрати годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 70% середньомісячного чинного заробітку, тобто в сумі 52920 грн (75600 х 70%), а також врахувати додаткові виплати згідно довідки про складові заробітної плати/грошове забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії) та без обмеження граничного розміру пенсії. У відповідях на свої заяви пенсійні органи зазначили, що відповідно до ч. 15 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Однак позивачі вважають, що законодавча конструкція статті 86 Закону України «Про прокуратуру» виокремлює питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в окрему дев`ятнадцяту частину, яка не пов`язана з частиною п`ятнадцятою, а тому обмеження щодо максимального розміру пенсії не може бути застосовано до осіб, яким призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 18.10.2022, що підтверджується довідкою в матеріалах справи (а.с.35), однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався. При цьому, суд зазначає, що від ГУПФУ в Чернігівській області згідно штампу на конверті надійшов відзив на позовну заяву 08.11.2022, однак наведені в ньому доводи судом не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на те, що він поданий поза межами строку, встановленого в ухвалі від 18.10.2022. При цьому, суд вважає необґрунтованими викладені у відзиві доводи відповідача про наявність підстав для поновлення процесуального строку для подання відзиву у справі, з огляду на те, що лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу.

Крім того, відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за №453/37789, Чернігівська область виключена із вказаного Переліку. Відповідно до змін, внесених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.07.2022 №143, станом на 29.06.2022 до Переліку включено частину Чернігівської області, а саме: Корюківський район: 1) Корюківська міська територіальна громада; 2) Сновська міська територіальна громада; Новгород-Сіверський район: 1) Новгород-Сіверська міська територіальна громада; 2) Семенівська міська територіальна громада. Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Тобто, з квітня 2022 року м. Чернігів не перебуває в районі проведення воєнних (бойових) дій або в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.29), який загинув 25.02.2022 виконуючи військовий обов`язок по захисту Батьківщини, будучи мобілізованим 24.02.2022 до Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з протоколу військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 31.05.2022 № 263 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.04.2022 (а.с.13, 30).

Як слідує з матеріалів справи до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_3 працював прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури.

Відповідно до довідки Чернігівської обласної прокуратури від 12.05.2022 № 21-45 чинна заробітна плата/грошове забезпечення за відповідною посадою прокурора відділу обласної прокуратури становить 75600 грн (а.с.25).

Позивачі звернулися до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявами про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

24.05.2022 рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області 62 позивачу 1 призначено пенсію по втраті годувальника у сумі 45360 грн (75600 х 60 %) (а.с.14-15).

Позивачу 2 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

У подальшому, 14.07.2022 позивач 2 оформила другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 141091 (а.с.16) та повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду у Чернігівській області щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника.

28.07.2022 ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення 62 про перерахунок позивачу 1 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та призначено йому пенсію у розмірі 10135 грн. При цьому зазначено, що основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 60000 грн, розмір пенсії по втраті годувальника - 42000 грн (60000 х 70%), оскільки на утриманні ОСОБА_3 знаходилось 2 утриманці - позивач 1 та позивач 2 (а.с.17-18).

Також ГУ ПФУ в Чернігівській області 01.08.2022 прийнято рішення № 41 про перерахунок позивачу 2 пенсії в зв`язку із переходом на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та призначено їй пенсію у розмірі 10135 грн. При цьому зазначено, що основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 60000 грн, розмір пенсії по втраті годувальника - 42000 грн (60000 х 70%), оскільки на утриманні ОСОБА_3 знаходилось 2 утриманці - позивач 1 та позивач 2 (а.с.19-20).

Позивачі, у зв`язку з не погодженням з розміром призначеної пенсії звернулися до відповідача з заявами від 03.08.2022, у яких просили здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника та призначити пенсію із розрахунку 70 % від чинної заробітної плати за відповідною посадою прокурора відділу обласної прокуратури, врахувавши при цьому додаткові виплати згідно довідки про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи. Крім того просять не застосовувати обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, оскільки ч.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» не містить положення про обмеження максимального розміру пенсії по втраті годувальника і вказує конкретний розмір, а саме 70% від середньомісячного чинного заробітку на двох і більше членів сім`ї (а.с.21-22).

Листами від 31.08.2022 № 6994-5676/Р-02/8-2500/22 та № 6993-5676/Р-02/8-2500/22 (а.с.23-24), ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило, що рішення про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів приймалося спеціалістами іншої області. 26.08.2022 ним надіслано лист до Головних управлінь Пенсійного фонду України в Волинській та Одеській області з проханням переглянути пенсійну справу ОСОБА_1 в частині розрахунку заробітку для обчислення пенсії. Для розрахунку пенсії врахувати довідку про складові заробітної плати/грошове забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії, яка видана 12.05.2022 № 21-45 Чернігівською обласною прокуратурою. Аналогічно, 25.08.2022 надіслано лист до Головних управлінь Пенсійного фонду України в Вінницькій та Чернівецькій області з проханням переглянути пенсійну справу ОСОБА_2 . Також у відповідях зазначено, що відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатні громадяни - це особи, які досягай встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ПІ групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. (ч. 1 ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Відповідно до ч.19 ст.86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII від 14.10.2014 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 4.4 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника: 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію-, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2022 - 1934,00 грн, з 01.07.2022 - 2027,00 грн, з 01.12.2022 - 2093,00 грн.

Отже, максимальний розмір пенсії, за законом, не може перевищувати з 01.01.2022 - 19340,00 грн, з 01.07.2022 - 20270,00 грн, з 01.12.2022 - 20930,00 грн.

Відповідно до п. 13-2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом статті 2 Закону від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI , який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про прокуратуру, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому, абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку суду, положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на викладене, пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.

Судом встановлено, що внаслідок перерахунку пенсії позивачів її розмір перевищив максимальний.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.12.2021 (справа №580/5962/20), у якій Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відійшла від правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 (щодо відсоткового розміру пенсії), та від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а (щодо максимального обмеження розміру пенсії).

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому, таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення.

Таким чином згідно заяв позивачів, ГУ ПФУ в Чернігівській області правомірно проведено перерахунок пенсії, обчисленої відповідно до Закону №1697-VII, з урахуванням приписів частини п`ятнадцятої та дев`ятнадцятої статті 86 зазначеного Закону.

Отже, з наведеного слідує, що ГУ ПФУ в Чернігівській області діяло у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням приписів ч. 15 ст.86 Закону №1697-VІІ.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000).

Повний текст рішення складений 19.12.2022.

Суддя О.М. Тихоненко