Справа № 560/11008/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 грудня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень форми "Р" № 00/2142/07-11 від 01.06.2022 № 00/2144/07-11 від 01.06.2022 року.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Р" № 00/2142/07-11 від 01.06.2022 № 00/2144/07-11 від 01.06.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом 2016-2018 років ОСОБА_1 було придбано частки у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ПРУДЕНТ" () на загальну суму у розмірі 1114000 грн.

В 2019 році ОСОБА_1 було відчужено частки у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ПРУДЕНТ" () на загальну суму у розмірі 1114000 грн.

Вказує, що відповідач в акті перевірки вказав, що позивачем не було надано документів, підтверджуючих придбання інвестиційного активу, хочу було задекларовано витрати на придбання цього активу у сумі 1140000 грн.

Враховуючи, що ціна придбання часток в господарському товаристві дорівнює ціни продажу цих часток, сума інвестиційного податку, тобто, як частини податку на доходи фізичних осіб, та військового збору з доходу від продажу корпоративних прав, дорівнює 0 грн. Само це не було враховано відповідачем при складенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач посилався на неподання позивачем документів під час перевірки, проте, враховуючи, що позивач взагалі не був обізнаний про проведення перевірки, він не мав можливості надати документи та пояснення.

Позивач вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 20.10.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що однією з підстав проведення документальної позапланової перевірки є припинення діяльності фізичної особи-підприємця (пп.78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Податковий кодекс України не містить положень, які б зобов`язували податковий орган повідомляти платників в телефонному режимі про проведення перевірки щодо останніх, чи визначали порядок такого інформування. Стаття 42 ПК України чітко визначено порядок листування платників податків та контролюючих органів, який повністю дотриманий податковим органом.

За період здійснення підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2019 рік (в/х від 26.11.2020 №121353). До декларації поданий додаток Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" у якому задекларований інвестиційний прибуток: вид інвестиційних активів: 1 "корпоративні права (інші ніж цінні папери", найменування: ТОВ "КУА "ПРУДЕНТ", суму доходу отриманого від продажу інвестиційного активу: 1140000 грн., сума витрат на придбання інвестиційного активу: 1140000 грн.

В порушення вимог п. 8. розд.І Наказу № 859 ФОП ОСОБА_1 у річній Податковій декларації про майновий стан та доходи (в/х від 10.02.2020 №22555) , не зазначені інші доходи з джерел їх походження в Україні, а саме доходи отримані від продажу інвестиційного активу сумі 1140000 грн. та додаток Ф 1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" не поданий. Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. ФОП ОСОБА_1 в додатку Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" самостійно задекларовані доходи, отримані від продажу інвестиційного активу в сумі 1140000 грн, тому за приписами п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України такі доходи вважаються узгодженими.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що Наказом ГУ ДПС у Хмельницькій області №3731-П від 29.12.2021 призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 23.12.2019 та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.06.2015 по 23.12.2019, у зв`язку із надходженням 23.12.2019 відомостей від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про припинення підприємницької діяльності.

За результатами перевірки складено акт №1203/22-01-07-11/ НОМЕР_1 від 11.02.2022, у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 01.06.2022 №00/2142/07-11, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 256500,00 грн в т.ч. за податковим зобов`язанням 205200,00 грн та штрафні фінансові санкції 51300,00 грн., та податкове повідомлення - рішення від 01.06.2022 №00/2144/07-11, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 21375,00 грн в т.ч. основне зобов`язання 17100,00 грн та штрафні санкції 4275,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно абзацу 1 пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до ст.79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Враховуючи наведені вище норми, суд вважає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, при цьому присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (ч.79.5 ст.79 ПК України).

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, платник податків вважається належним чином повідомлений про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №160/2116/19, від 6 серпня 2019 року у справі №520/8681/18.

Отже, в даному випадку відповідачем виконані вимоги передбачені у статті 79 ПК України, при цьому відповідач діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством, а тому твердження позивача, про його не повідомлення щодо проведення перевірки та позбавлено права бути присутнім при проведенні перевірки є безпідставними.

Відповідно до п. 86.4. ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

Враховуючи вказані положення ПК України акт перевірки який направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, яке повернулось без вручення з відміткою "із закінченням терміну зберігання" відповідно до правил ст.42 ПК України вважається врученим платнику.

Згідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно висновків вказаних у акті перевірки, суд встановив, що перевіркою зокрема встановлено порушення: - п. 164.2.9 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170, п. 177.2, 177.11, пп. 177.4.3., 177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу, в результаті чого у 2019 році занижений податок на доходи фізичних осіб в сумі 205200 грн. - ППР №, відповідно до якого збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб основного платежу в сумі 205200 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 51300 грн.; - п.161 підр. 10 розд. XX, пп.163.1.2 п. 163.1 ст.163, пп. 164.2.9 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу, в результаті чого занижений у 2019 році військовий збір в загальній сумі 17100 грн; - ППР №, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання військового збору основного платежу в сумі 17100 грн. та застосовано штрафні санкції 4275 грн.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік подано Податкову декларацію про майновий стан та доходи (в/х від 10.02.2020 №22555), в якій задекларований загальний оподаткований дохід від провадження підприємницької діяльності в сумі 120948,51 грн. та податок на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності в сумі 9014,40 грн.

За період здійснення підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 подано Податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2019 рік (в/х від 26.11.2020 №121353).

До декларації надано додаток Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" у якому задекларований інвестиційний прибуток: вид інвестиційних активів: 1 "корпоративні права (інші ніж цінні папери", найменування: ТОВ "КУА "ПРУДЕНТ", суму доходу отриманого від продажу інвестиційного активу: 1140000,00 грн., сума витрат на придбання інвестиційного активу: 1140000,00 грн.

Суд звертає увагу позивача, що в порушення вимог п. 8. розд.І Наказу № 859 ФОП ОСОБА_1 у річній Податковій декларації про майновий стан та доходи (в/х від 10.02.2020 №22555), не вказані інші доходи з джерел їх походження в Україні, а саме доходи отримані від продажу інвестиційного активу сумі 1140000,00 грн. та додаток Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" не поданий.

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Позивач, в додатку Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" самостійно задекларовані доходи, отримані від продажу інвестиційного активу в сумі 1140000,00 грн, а отже враховуючи п.54.1 ст.54 ПК України такі доходи вважаються узгодженими.

Згідно пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 ПК України, вартість, проданого інвестиційного активу, визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.

ФОП ОСОБА_1 у додатку Ф1 задекларовані витрати на придбання інвестиційного активу в сумі 1140000,00 грн, при цьому, позивачем на дату реєстрації акту перевірки не надано документів, які документально підтверджують витрати на придбання, проданого активу, в сумі 1140000,00 грн.

Отже, позивач в порушення вимог пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170 , п. 164.2.9 п. 164.2 ст.164 ПК України занизив інвестиційний прибуток, отриманий від продажу інвестиційного активу в сумі 1140000,00 грн, в результаті документального не підтвердження витрат, пов`язаних з придбанням такого інвестиційного активу.

Також, в порушення вимог пп. 164.2.9 п. 164.2 ст.164, пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170 ПК України ФОП ОСОБА_1 у 2019 році занижений загальний річний оподаткований дохід на загальну суму 1140000,00 грн, в результаті заниження інвестиційного прибутку, отриманого від продажу інвестиційного активу в сумі 1140000,00 грн,

Згідно пп. 164.1.3 п. 164.1 ст.164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.164.2.9 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно п. 177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст.167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів.

Враховуючи наведене вище, ФОП ОСОБА_1 у 2019 році занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 205200,00 грн, в результаті заниження загального річного оподаткованого доходу на суму 1140000,00 грн. в порушення вимог п. 164.2.9 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170 ПК України.

Тим самим, в порушення вимог пп. 164.2.9 п. 164.2 ст.164, пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 у 2020 році занижений загальний річний оподаткований дохід на загальну суму 1140000,00 грн., в результаті заниження інвестиційного прибутку, отриманого від продажу інвестиційного активу в сумі 1140000,00 грн.

Суд також зазначає, що з матеріалів перевірки встановлено, що позивачем занижено у 2019 році військовий збір в загальній сумі 17100,00 грн, в результаті заниження загального річного оподаткованого доходу на загальну суму 1140000,00 грн.

Суд враховує п.44.6 ст.44 ПК України та той факт, що позивач станом на момент реєстрації акту перевірки не надав документів, які документально підтверджують витрати на придбання проданого активу, в сумі 1140000,00 грн.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 06.08.2019 в справі №520/8681/18, вказано, що оскільки на виконання завдань адміністративного судочинства при перевірці правомірності рішення суб`єкта владних повноважень суд має враховувати лише ті обставини та документи, на підставі яких таке рішення було прийнято, а при прийнятті податкового повідомлення-рішення первинні бухгалтерські документи позивача відповідачем не досліджувались, внаслідок їх відсутності у платника податків в силу приписів п.44.7 ст.44 ПК України, і це стало наслідком недобросовісної поведінки самого позивача, то підстав для дослідження та врахування таких первинних документів під час судового розгляду цієї справи не було.

Суд звертає увагу, що станом на момент розгляду справи позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували понесення витрат на придбання активу, що свідчить про відсутність таких документів під час формування податкової звітності.

Суд вважає, що відповідач правомірно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми "Р" № 00/2142/07-11 від 01.06.2022 № 00/2144/07-11 від 01.06.2022 року, на підставі висновків акта перевірки, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваних рішень, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, отже приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення № 00/2142/07-11 від 01.06.2022 № 00/2144/07-11 від 01.06.2022 року відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому такі рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" № 00/2142/07-11 від 01.06.2022 № 00/2144/07-11 від 01.06.2022 року - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, буд. 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук