Справа № 640/4201/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 640/4201/22 пров. № А/857/9148/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року про відмову у відкритті провадження, головуючий суддя Друзенко Н.В., постановлена у м. Рівне, у справі за заявою Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро Рівер Груп» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року позивач ГУ ДПС у м. Києві звернулося в суд з заявою до ТзОВ «Дніпро Рівер Груп», в якій просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро Рівер Груп».

Підставою для звернення до суду із вказаною заявою слугувало рішення заступника начальника Головного управління ДПС у м. Києві Туру О.О. №10167 від 02.02.2022 року. Вказане рішення прийняте у результаті відмови платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро Рівер Груп» від допуску 01.02.2022 року посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, яка повинна була здійснюватися на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві №227-П від 13.01.2022 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпро Рівер Груп» (код 40464816).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою Головного управління ДПС у м. Києві від 03.02.2022 року про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро Рівер Груп» (ідентифікаційний код 40464816).

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу на неї, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскарження наказу про проведення перевірки, дій податкового органу щодо її проведення є по суті запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідним поданням, не є спором про право, відтак відсутні підстави для закриття провадження.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено наявність спору про право, що виключає можливість судового провадження в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 283 КАС України встановлено особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті зазначеної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням.

З матеріалів справи видно, що відповідачем оскаржено наказ про проведення перевірки, який став передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, оскільки ТзОВ «Дніпро Рівер Груп» в судовому порядку оскаржило наказу Головного управління ДПС у м. Києві №227-П від 13.01.2022 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпро Рівер Груп», то між сторонами існує спір про право, а тому заява не підлягає розгляду в порядку, встановленому ст. 283 КАС України.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки в даному випадку між сторонами існує спір про право.

При цьому, заявник в цьому випадку відповідно до ч. 5 ст. 283 КАС України має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Така правова позиції узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в своїй постанові від 22.05.2018 року у справі №808/1030/17.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28.08.2018 року у справі №804/19780/14, оскільки у вказаній справі відповідачем не було оскаржено наказ в судовому порядку, а подано скаргу на дії посадових осіб податкового органу щодо проведення перевірки в порядку досудового (адміністративного) оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі №640/4201/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький