Справа № 138/3589/21
Суддя: Київська Т. Б.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/3589/21
Провадження №:2-а/138/5/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що 16.11.2021 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки "Renault Magnum 500", номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , рухався по автодорозі М-02 по маршруту: Чернігівська область, с. Піски - Одеська область, м. Чорноморськ та здійснював перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладаної № 157326 від 16.11.2021, використовуючи напівпричіп-контейнеровоз Koegel, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Сам транспортний засіб є спеціалізованим тягачем, а напівпричеп - контейнеровозом, що підтверджується відповідними свідоцтвами на вказані засоби.

17.11.2021 уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що відповідно до відомостей, зафіксованих в автоматичному режимі технічним засобом WIM, типу Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM 10020, за адресою а.д. М-02, км. 0+606 Чернігівська область о 20 год. 24 хв. 16.11.2021 відповідною особою допущено рух ТЗ із перевищенням нормативних параметрів зазначених в п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 15,8% (11,484 тон), навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 6% (2,893 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 12,2% (7,4 тон).

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, позивач посилається на положення п. 22.5 ПДР України, де передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Враховуючи те, що напівпричіп є контейнеровозом, допустима маса становить 44 тони, а не 40 топ, про що вказано в оскаржуваній постанові. Крім того, в постанові невірно наведено розрахунок процентного навантаження на осі. В постанові зазначено, що перевантаження загальної маси транспортного засобу на 15,8% (11,484 тон), навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 6% (2,893 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 12,2% (7,4 тон). При цьому, якщо виходити з розрахунку, що 100% це максимальна допустима вага 44 тони, то 15,8% буде становити 6,9 тон, а не 11,484 тон як це вказано в постанові. Відповідна логіка застосовується щодо осей. Також згідно транспортної накладної загальна маса не перевищувала 42 тони 700 кг. А після прибуття до кінцевої точки маршруту було проведено повторне зважування, яке показало, що загальна вага становить 42 тони 500 кг. В оскаржуваній постанові, крім іншого, також не вказано, за якою саме частиною ст. 132-1 КУпАП накладалось адміністративне стягнення. Також викликають у позивача сумніви щодо достовірності та точності вимірювальної техніки, оскільки по маршруту, яким рухався ОСОБА_2 також були розташовані точки контролю ваги транспортних засобів, однак жодна з них не показала перевищення допустимої норми ваги транспортного засобу.

Враховуючи викладене вище, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.12.2021 відкрито провадження у справі.

11.02.2022 до суду надійшла додаткова заява позивача мотивована тим, зокрема, що на час складання оскаржуваної постанови позивач хворів та фізично не міг керувати транспортним засобом. Крім того, позивач повідомив суд, що відчужив автомобіль марки "Renault Magnum 500", номерний знак НОМЕР_1 через довіреність, а тому він не володіє вказаним транспортним засобом. Враховуючи викладене, позивач вважає, що в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

22.02.2022 до суду надійшов відзив на позов, мотивований тим, зокрема, що згідно п. 22.5 ПДР України за спеціалізованими правилами здійснюється рух, зокрема, транспортних засобів та їх составів. Згідно п. 1.10 ПДР причепом є транспортний засіб, призначения для руху тільки в з`єднанні з іншими транспортним засобами. При цьому, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортним засобоми автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Таким чином, при обрахунку маси транспортного засобу враховується сукупна вага як автомобіля так і його причепа. В даному випадку, загальна допустима вага становить 40 тонн. Твердження позивача про те, що максимальна допустима вага становить 44 тонни, оскільки напівпричіп Koegel, номерний знак НОМЕР_2 є контейнеровозом не відповідає дійсності, оскільки згідно п. 17.2-17.5 Наказу міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах, зокрема, сипучі вантажі без тари. Універсальний автомобільний контейнер, що належить перевізнику, повинен мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак; - номер контейнера; - найменування власника контейнера; - вантажність і маса тари контейнера, кг; - внутрішній об`єм контейнера, куб.м; - місце, місяць і рік виготовлення контейнера; - час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Крім того, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Позивачем жодних доказів на підтвердження вказаних вище обставин надано не було, а тому вказаний вище напівпричіп не може вважатись контейнеровозом в розумінні його фактичного використання в даному випадку.

Крім того, щодо доводів позивача щодо несправних вимірювальних приладів, то відповідач надав суду копії усіх сертифікатів, які підтверджують справність приладів. Уся інформація з приладів поступає у систему автоматично, із врахуванням похибки вимірювання в розмірі 2%.

Також є безпідставними посилання позивача на те, що фактична вага товару відображена в товарно-транспортній накладній, оскільки вказаний документ не є первинним документом, що може підтверджувати фактичну масу товару, який перевозиться.

Щодо розрахунків, наведених у оскаржуваній постанові, то зазначені там значення отримані за наступною формулою: фактична маса - максимальна маса - 10%* маса фактична / маса максимальна * 100. Таким чином, за допомогою вказаною формули вираховується перевищення встановлених норм навантаження з урахуванням похибки в 10%.

Враховуючи викладене, відповідач вважає оскаржувану постанову законною та такою, що винесена з урахуванням усіх норм законодавства. Тому, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2022 було витребувано у позивача усі документи, на підставі яких здійснювалась перевозка товару 16.11.2021.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.04.2022 було витребувано у водія ОСОБА_2 копії усіх документів, на підставі яких він здійснював перевезення вантажу.

Вказана ухвала була надіслана за адресою проживання ОСОБА_2 , однак повернулась з відміткою працівника відділення поштого зв`язку, що адресат за вказаною адресою відсутній.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2022 було витребувано інформацію з ТСЦ № 0543, а також з ТОВ Аспект 2015.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до таких висновків.

Так, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі серії ВМ № 00001251 від 17.11.2021 вказано, що 16.11.2021 о 20 год. 24 хв. за адресою: автодорога М-02, км. 0-606, Чернігівська обл., зафіксовано транспортний засіб марки Renault Magnum 500, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням параметрів зазначених п. 22.5 ПДР, загальної маси транспортного засобу на 15,8% (11,484 тон), навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 6% (2,893 тон), навантаження на строєну вісь транспортного засобу на 12,2% (7,4 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.14).

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді 17 000,00 грн. штрафу.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається, зокрема, на те, що він не керував транспортним засобом марки Renault Magnum 500, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки 16.11.2021 хворів та до того відчужив вказаний автомобіль по довіреності. Крім того, позивач зазначив, зокрема, що в постанові наведений невірний розрахунок перевищення навантаження, оскільки максимальна допустима маса становить 44 тони, а також вимірювальна техніка викликає сумніви.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, ч. 1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил користування автомобільним транспортом (ч. 2 ст. 132-1 КУпАП).

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а також згідно положень ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст. 14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі встановлено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року за № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 за № 1174 передбачено, що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Згідно з п. 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Відповідно до п. 16, 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Renault Magnum 500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , такий транспортний засіб є спеціалізованим/вантажним спеціалізованим/сідловим тягачем-Е (а.с.18).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Koegel S 24, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який є напівпричепом, його власником власником є ОСОБА_2 (а.с.18).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу, водієм якого вчинено порушення правил дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу WIM, типу Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM 10020.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що він відчужив вказаний автомобіль на підставі довіреності не можуть слугувати підставою для скасування постанови, оскільки довіреність на користування та розпорядження транспортним засобом не є правовстановлюючим документом, який би свідчив про перехід права власності на автомобіль до іншої особи.

Згідно листа ТОВ "Аспект 2015", яке зазначено перевізником в товарно-транспортній накладній від 16.11.2021, договору оренда автомобіля марки Renault Magnum 500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з власником ОСОБА_1 товариство не укладало.

З листа 31/2/0543-256 від 20.12.2022 ТСЦ 0543 у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про користувачів транспортним засобом марки Renault Magnum 500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Крім того, у частині першій статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Згідно пункту 2.13 Правил дорожнього руху транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Із урахуванням викладеного, належний ОСОБА_2 напівпричіп, як транспортний засіб, приводиться у рух за допомогою сідельного тягача. Сідельний тягач із з`єднаним із ним напівпричепом є транспортним засобом спеціалізованого призначення. Сідельний тягач та з`єднаний із ним напівпричіп, що мають єдину систему гальмування, освітлення, експлуатуються як транспортний засіб з метою перевезення вантажів певних категорій.»

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року по справі № 761/33776/19.

Таким чином, сідловий тягач Renault Magnum 500, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричеп Koegel S 24, реєстраційний номер НОМЕР_4 , є одним транспортним засобом, але саме сідловий тягач як автопоїзд (транспортний состав) може вважатись великоваговим та саме власник вказаного транспортного засобу, за п. 22.5. ПДР України та ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами.

Враховуючи викладене, наявна в справі інформація дає суду підстави вважати, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку має бути покладена саме на позивача, оскільки жоден документ у справі не свідчить про те, що належний позивачу транспортний засіб дійсно було відчужено.

Щодо доводів позивача про перевезення вантажу транспортним засобом-контейнеровозом, суд зазначає таке.

У Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року за № 363 (надалі Наказ № 363), наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до п. п. 17.2 - 17.5 Наказу № 363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак; - номер контейнера; - найменування власника контейнера; - вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Наказу № 363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Відповідно до вимог п. 42 Постанови КМУ № 879 забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Koegel S 24, реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 , такий транспортний засіб є спеціалізованим напівпричепом/спеціалізованим Н/ПР-контейнеровозом-Е.

Суд зазначає, що в справі відсутні жодні докази, що 16.11.2021 під час проведення габаритно-вагового контролю зазначеними транспортними засобами, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнерах, згідно з їх призначенням.

Доказів того, що спеціалізований напівпричіп марки Koegel S 24 є контейнером в розумінні зазначених норм, містив пломби, номер контейнера, найменування власника, зазначення вантажності та маси суду стороною позивача надано не було.

Результати зважування транспортного засобу Renault Magnum 500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чітко засвідчують нерівномірність розподілу завантаження вантажу по транспортному обладнанню, що унеможливлюється при виконанні перевезень в контейнерах.

Відповідно до наданої позивачем копії товарно-транспортної накладної № 157326 від 16.11.2021, вантаж, який перевозився в транспортному засобі - кукурудза; завантаження здійснено насипом, без тари, не в контейнері, маса 42 тони 700 кг. (а. с.).

Отже, фактична маса транспортного засобу, яким позивач здійснював вантажні перевезення повинна дорівнювати 40 т, оскільки транспортний засіб був з`єднаний не з контейнеровозом, а перевищення норми навантаження загальної маси транспортного засобу перевищувало на 15,8% (11,484 тон), навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 6% (2,893 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 12,2% (7,4 тон).

Як вже зазначалось вище, частиною 2 ст. 132-1 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Сертифікатами відповідності ДП «Укрметртестстандарт» № UA.TR.001 62-21, № UA.TR.001 62-21, № UA.TR.113, чинним до 16.06.2031, Експертним висновком ТОВ «Безпека та інновації інформаційних систем», підтверджено відповідність вказаного технічного приладу вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (а.с.46-69).

При цьому, відповідно до абз. 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Таким чином, суд зазначає, що сумніви позивача щодо точності вимірювання є лише його припущеннями, які не можуть слугувати доказом у справі, а зафіксована приладом вага і відповідно, зафіксований факт перевищення норми навантаження на осі транспортного засобу слугують належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Доводи позивача, що ним перевозився сипучий вантаж - кукурудза, яка є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, є безпідставними, оскільки перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Враховуючи приписи п. 22.5 Правил дорожнього руху, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Оскільки зазначеними доказами, що містяться в матеріалах справи, в повній мірі підтверджено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідальність за яке в даному випадку має нести саме власник транспортного засобу, яким є ОСОБА_1 , суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі ст. 22, 132-1, 254, 258, 268, 280, 286, 293 КУпАП та керуючись ст.73-77,90,241-246, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі серії ВМ № 00001251 від 17.11.2021 без змін, а позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, код ЄДРПО 39816845, місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135.

Суддя: Т.Б.Київська