Справа № 160/13257/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
30.08.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якій просить:
- стягнути суму податкового боргу до бюджету в розмірі 147 527,03 грн. з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Крім того, цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача додаткові докази у справі, а саме: докази погашення податкового боргу.
03.10.2022 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву податкового органу.
Також, 03.10.2022 року відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі, для надання сторонам строку на примирення. В обґрунтування клопотання відповідач вказує, що на сьогоднішній день між учасниками справи проходять перемовини стосовно розстрочення сплати суми боргу та виконання зобов`язань відповідача шляхом примирення сторін.
14.11.2022 року позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку із настанням дати, до якої провадження було зупинено.
16.11.2022 року поновлено провадження у справі.
21.11.2022 року відповідачем подано заяву про розстрочення виконання судового рішення.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 09.12.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Несплата відповідачем у встановлені терміни суми грошових зобов`язань стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву позивача, у якому зазначено про те, що відповідач ОСОБА_1 визнає позовні вимоги про стягнення з останнього суми податкового боргу до бюджету в розмірі 147 527, 03 грн., що складається з заборгованості по військовому збору в розмірі 16 225, 70 грн. та заборгованості по податку на доходи фізичних осіб.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Згідно із матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
У відповідача обліковується податковий борг на загальну суму 147 527,03 грн. в тому числі:
заборгованість по податку на доходи фізичних осіб виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 131301,33грн., згідно:
Станом на теперішній час у контролюючого органу відсутня інформація щодо оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень.
З урахуванням вимог ст. 56 та ст. 57 ПК України, у зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань, суми набули статусу податкового боргу.
Відповідно до положенням п.59.5. ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, вжиті позивачем заходи стягнення не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Як вбачається з матеріалів справи, сума податкового боргу відповідачем у встановлений податковим законодавством строки не сплачена.
Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати зазначених грошових зобов`язань зі сплати податку з фізичних осіб та військового збору на загальну суму 147527,03 грн. відповідає ознакам, визначеним п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України.
Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача перед бюджетом становить 147527,03 гривень.
Зазначений факт підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
На час розгляду справи доказів сплати зазначеної суми відповідачем суду надано не було. Також не подано відповідачем і доказів оскарження податкової вимоги.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з пп. 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з п.п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
На підставі наведеного, суд вбачає наявність передбачених чинним законодавством обставин для стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 147527,03 грн. до бюджету.
У зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, слід вказати, що адміністративний позов містить клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.
Згідно з ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Стягнення з відповідача коштів у цій справі спрямоване на погашення його заборгованості зі сплати податків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1235 затверджено Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.
Згідно з пунктом 2 цього Переліку обставиною, що є підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, є зокрема загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасно та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі. Зазначена обставина підтверджується висновком про результати аналізу фінансового стану заявника, що проводиться контролюючим органом за даними бухгалтерського обліку.
Згідно з ч.3 ст.378 КАС України підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, наведена норма пов`язує можливість розстрочення або відстрочення виконання рішення у виняткових випадках, за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.
З огляду на те, що підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють або роблять неможливим її виконання у встановлені строки, на заявника покладається обов`язок доведення того, що виконання відповідного рішення суду обов`язково буде забезпечене в об`єктивній дійсності у вказані в заяві про розстрочку строки. Тобто заявник повинен довести суду свою платоспроможність в межах стягнення в подальшому у строки, вказані у заяві.
Сторонами до матеріалів справи не надано доказів щодо відкриття виконавчого провадження, а також не надано інформації про відсутність у власності майна та список всіх банківських рахунків і інформацію про рух коштів за певний період до звернення до суду. До того ж, не надано жодного доказу щодо його неплатоспроможності, складної економічної ситуації, тощо.
Враховуючи не надання заявником (відповідачем) обґрунтованих доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та доказів часткової сплати боргу в обґрунтування його добросовісності та реального намагання застосувати всіх заходів щодо виконання свого податкового обов`язку, суд вважає заяву про розстрочення виконання судового рішення необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що податковим органом було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності стягнення спірного податкового боргу.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 147 527,03 гривень.
Щодо розплоду судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.2 ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи, що письмові докази понесення судових витрат суб`єктом владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз у справі відсутні, суд не вирішує питання про повернення позивачу інших судових витрат.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 147 527,03 грн. - задовольнити.
Стягнути до Державного бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 147527,03 гривень.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 09.12.2022 року.

Суддя В.В. Ільков