Справа № 640/414/22
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/414/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Грибан І. О., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги Державної служби геології та надр України та приватного акціонерного товариства "Кривий Ріг Цемент" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФерроМет1" до Державної служби геології та надр України, третя особа приватне акціонерне товариство "Кривий Ріг Цемент" про визнання протиправними дій, скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось з позовом до Державної служби геології та надр України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» (далі - третя особа) та просило суд:

- визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо прийняття Наказу Державної служби геології та надр України №916 від 29.11.2021 «Про відмову у наданні спеціального дозволу на користування надрами», прийнятий за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 року (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018 року) на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Державної служби геології та надр України №916 від 29.11.2021 «Про відмову у наданні спеціального дозволу на користування надрами»;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України видати наказ про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області, на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 року (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018 року) про отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що заява позивача із доданими до неї документами розглянута Державною службою геології та надр України на виконання рішення суду в адміністративній справі №280/4380/19 і, за наслідком її розгляду, встановлено, що подані документи не відповідають вимогам Порядку №615 від 30.05.2011 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №124).

Апелянт вказує, що оскаржуваний наказ прийнято, з урахуванням висновків викладених у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №803/1541/16.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції з апеляційною скаргою звернулось приватне акціонерне товариство "Кривий Ріг Цемент" в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідачем правомірно застосовано до спірних правовідносин вимоги Порядку №615 від 30.05.2011 саме в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №124, з огляду на що заява ТОВ «ФерроМет1» не відповідала та не відповідає вимогам пункту 8 Порядку №615.

Апелянтом також зазначено, що звернення позивача з даним позовом, це фактично бажання позивача повторно зобов`язати відповідача виконати рішення в адміністративній справі №280/4380/19.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, товариством з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» 12.07.2018 подано до Державної служби геології та надр України заяву із відповідними документами на отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області (супровідний лист вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018)).

Протягом семи днів з моменту реєстрації заяви Державна служба геології та надр України не повернула пакет документів заявнику та звернулася з відповідними листами до Міністерства екології та природних ресурсів України (вих. №13812/03/12-18 від 19.07.2018), Дніпропетровської обласної ради (вих. №13813/03/12-18 від 19.07.2018), Державної фіскальної служби України (Департамент погашення боргу) (вих. №13601/03/12-18 від 18.07.2018), Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Державної служби фінансового моніторингу України, Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави в сфері економічної безпеки Служби безпеки України (вих. №13710/03/12-18 від 18.07.2018).

На вказані листи Держгеонадра отримала відповіді, проте рішення про надання спеціального дозволу без проведення аукціону відповідно до пункту 9 Порядку №615 (в редакції, чинній станом на момент подання такої заяви 12.07.2018) не прийняла.

У зв`язку з поверненням Держгеонадра заяви та доданих до них документів ТОВ «ФерроМет1» 06.09.2019 звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України.

За результатами розгляду справ в різних інстанціях та за результатом нового розгляду Третім апеляційним адміністративним судом 17.11.2021 прийнято постанову, якою (з урахуванням ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 про виправлення описки):

- визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології і надр України щодо не розгляду заяви ТОВ «ФерроМет1» від 12.07.2018 на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області та неприйняття рішення у відповідності до пунктів 8, 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ №615 від 30.05.2011;

- зобов`язано Державну службу геології і надр України розглянути заяву ТОВ «ФерроМет1» від 12.07.2018 на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області та прийняти рішення у відповідності до пунктів 8, 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ №615 від 30.05.2011.

29.11.2021 Держгеонадра на виконання рішення суду та з врахуванням рекомендацій Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 25.11.2021 р. №28 - РГ/2021) видала спірний Наказ №916 від 29.11.2021 «Про відмову у наданні спеціального дозволу на користування надрами».

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що прийнятий відповідачем з порушенням норм законодавства, товариство звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 13 Кодексу України про надра користувачами надр (далі - надрокористувачі) можуть бути: підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (частина перша статті 19 Кодексу України про надра).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1174 затверджено Положення про Державну службу геології та надр України (далі - Положення №1174).

Згідно з пунктом 1 Положення №1174 Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до пункту 3 Положення №1174 основними завданнями Держгеонадра є, у тому числі, реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Згідно із підпунктом 9 пункту 4 Положення № 1174 Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами).

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (далі - Порядок №615).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Державною службою геології та надр України 29.11.2021 прийнято спірний наказ у зв`язку із невідповідністю документів, поданих суб`єктом господарювання, вимогам пункту 8 Порядку №615 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №124), керуючись пунктом 19 Порядку №616, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №280/4380/19, з урахуванням рекомендацій Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 25.11.2021 № 28-РГ/2021), а також висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №803/1541/16.

Обґрунтовуючи правомірність вказаного наказу апелянтом вказується, що ним правомірно застосовано положення Порядку №616, у редакції чинній станом на час прийняття спірного наказу, а не у редакції чинній на час звернення товариства із такою заявою, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду викладеною у постанові від 31.03.2021 у справі №803/1546/16.

Як вбачається із змісту постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №803/1541/16, судом зазначено, що правильним є підхід, застосований у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №826/10971/16, за яким рішення за результатами розгляду заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами приймається за законодавством, що діє на час прийняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу (а не на час звернення з заявою) та вважала за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №816/1053/16, від 02.10.2020 у справі №826/1236/17, від 22.12.2020 у справі №817/856/16 та інших, де його застосовано.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду керувалася при цьому тим, що з прийняттям Постанови №277 державою, в особі уповноважених органів, було фактично змінено підходи щодо порядку реалізації права на користування надрами для забезпечення публічного інтересу гарантування ефективного використання надр як загальнонародної власності. Кабінет Міністрів України, приймаючи Постанову №277, не визначив перехідного періоду та особливостей застосування законодавства за заявами, розгляд яких не закінчено на момент її прийняття. Отже, Постанова №277 і змінений нею Порядок №615 підлягали застосуванню до відповідних спірних правовідносин.

Згідно із частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи обставини даної адміністративної справи суд вважає за необхідне відступити від висновків, які викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №803/1541/16 із наступних мотивів.

У групі постанов Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року в справі № 823/2042/16 (провадження ВП ВС № 11-377апп18), від 5 грудня 2018 року в справі № 818/1688/16 (провадження ВП ВС № 11-892апп18), а також від 12 грудня 2018 року в справі № 804/285/16 (провадження ВП ВС № 11-669апп18) Суд уперше системно обґрунтував відступлення від своїх попередніх правових позицій із застосуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме Рішення ЄСПЛ у справі "Chapman v. the United Kingdom" ("Чепмен проти Сполученого Королівства") від 18 січня 2001 року, заява № 27238/95.

У § 70 цього рішення ЄСПЛ наголосив на тому, що "в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не має відступати від попередніх рішень за браком належної для цього підстави".

Саме з цього постулату Верховний Суд вивів ключові принципи, покликані гарантувати стабільність та незмінність власної судової практики:

По-перше, причинами для відступу від попередньої практики можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їхня неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість) чи зміна суспільного контексту.

По-друге, відступаючи від висновку щодо застосування юридичної норми, Велика Палата Верховного Суду може або повністю відмовитися від свого висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм.

Суд враховує, що у судовій практиці має враховуватися принцип юридичної визначеності як мірило обґрунтованості застосування в судовій практиці оцінних понять, пов`язаних із застосуванням критерію подібності при відступі від усталеної судової практики Верховного Суду.

Частиною 1 статті 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом Доповіді «Верховенство права», схваленої Європейською комісією «За демократію через право» (Венеційська комісія) на 86-му пленарному засіданні (25-26.03.2011), одним із складових елементів принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, згідно з яким держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44). Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія юридичних норм також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві, позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки, але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси особи (пункт 46).

На додачу до цього, парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів. Цим досягається істотно важливий юридичний захист особи супроти держави та її органів і посадових осіб. Юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань») (пункти 47-48).

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Ольссон проти Швеції №1» (Olsson v. Sweden №1) від 24.03.1988 (заява №10465/83), норма національного закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки (п. 61).

За усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб надати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення у справі "С.G. та інші проти Болгарії" (С.G. and Others v. Bulgaria) від 24.04.2008, п. 39, у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013, п. 170).

Окрім того, Європейський Суд з прав людини у пункті 65 свого рішення у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 зауважив, що у зв`язку із тим, що багато законів неминуче сформульовані у термінах, що тією чи іншою мірою є нечіткими, їх тлумачення й застосування є питанням практики (див., mutatis mutandis, рішення у справах "Газета "The Sunday Times" проти Сполученого Королівства (№1)" (The Sunday Times v. United Kingdom (no. 1)), n. 49, та "Коккінакіс проти Греції" (Kokkinakis v. Greece), п. 40). Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, що залишаються (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France)).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

Європейський суд з прав людини констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія-97» проти України», заява № 19164/04, § 47).

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

У судовій практиці Великої Палати Верховного Суду йдеться про те, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (постанова від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися (постанова від 21.02.2020 у справі № 813/2646/18). Велика Палата Верховного Суду робить акцент, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, має характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля (постанова від 28.02.2018 у справі № 800/284/17; 22.05.2018 у справі № 800/474/16; 07.11.2018 у справі № 214/2435/17; 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц; 03.07.2019 у справі № 127/2209/18).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в даній адміністративній справі позивач 12.07.2018 на основі чинного на той час законодавства, зокрема, статті 16 Кодексу про надра України та підпункту 1 пункту 8 Порядку №615, звернувся до відповідача із заявою (супровідний лист вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018) про надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Марийського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області. До заяви надано відповідний пакет документів.

Однак, у межах процедури реалізації позивачем свого права, передбаченого підпунктом 1 пункту 8 Порядку №615, Кабінет Міністрів України Постановою №124, яка набрала чинності 25.02.2020, відповідну норму змінив шляхом встановлення нових вимог для отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, а саме здійснення заявником за власні кошти геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку, та подання документів на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів.

Отже, станом на час подання позивачем заяви, реалізація права на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону не пов`язувалось із необхідністю здійснення заявником геологічного вивчення ділянки надр та підрахунку запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №124 від 19.02.2020, яка набрала чинності 25.02.2020 центральним органом виконавчої влади не було визначено порядку та способу його застосування до правовідносин, що виникли до моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово висловлювався щодо встановленої цією нормою заборони зворотної дії законів у часі.

Зокрема, у рішенні від 13.05.1997 №1-зп Конституційний Суд України зауважив, що норма статті 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України вказав на те, що принцип закріплений у статті 58 Конституції України треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, у рішенні від 05.04.2001 №3-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України принцип означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Постанова №124 від 19.02.2020, набрала чинності 25.02.2020 та офіційно опублікована 25.02.2020 в Урядовому кур`єрі. Звідси слідує, що Постанова №124 від 19.02.2020 не була проголошена наперед, у зв`язку із чим не може вважатися такою, що відповідає критерію передбачуваності. Постанова №124 від 19.02.2020 фактично змінила підставу, із виконанням якої пов`язується реалізація права заявника на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, однак не передбачила жодних перехідних періодів, у тому числі порядку розгляду тих заяв, які були подані заявниками на підставі підпункту 1 пункту 8 Порядку №615 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №333, у тому числі тих щодо яких наявний судовий спір.

Вказане, призводить до автоматичного позбавлення заявників, які подали заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону до 25.02.2020 на отримання відповідного дозволу без оцінки поданих ним документів на підставі Порядку №615 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №333.

Як зазначено у згаданому вище рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Варто зауважити, що визначення процедури такого переходу повинно бути безпосередньо застережене у тому нормативно-правовому акті, який запроваджує нову форму регулювання суспільних відносин. У разі ж відсутності прямої вказівки у нормативно-правовому акті про надання його нормам зворотної дії в часі, презюмується, що останні мають загальний порядок, тобто пряму дію норм в часі, які повинні застосовуватись виключно до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом юридичної (правової) визначеності.

У цій справі спірні правовідносини розпочалися із поданням позивачем заяви відповідачу 12.07.2018 та повинні були завершитись прийняттям рішення про задоволення такої заяви і надання спеціального дозволу або про відмову в його наданні.

Відтак, спірні правовідносини мають усі ознаки триваючих правовідносин, адже має місце розрив між зверненням позивача та прийняттям рішення відповідачем як суб`єктом владних повноважень.

Необхідно наголосити, що триваючі правовідносини за їх правовою природою потрібно розрізняти на ті, які існують у межах здійснення певної адміністративної процедури між особою та суб`єктом владних повноважень, а також ті, які вже були «санкціоновані», тобто, отримали правове оформлення з боку держави і продовжують тривати після цього.

У межах даної справи, спірні правовідносини виникли саме в межах здійснення адміністративної процедури, оскільки були направлені на отримання позивачем певного результату (надання йому спеціального дозволу на користування надрами) за наслідками звернення до відповідача як уповноваженого державою органу.

Таким чином, ці спірні правовідносини мають триваючий безперервний характер та повинні бути завершені прийняттям певного рішення, а тому існують підстави для поширення на такі правовідносини дії норми підпункту 1 пункту 8 Порядку №615, в редакції Постанови №333 при визначенні відповідачем наявності чи відсутності у позивача права на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону саме у тій редакції, що була чинною на момент, коли такі відносини були розпочаті, зокрема, на момент подання заяви позивачем, у якого існувало відповідне право.

Відмова у отриманні спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону із підстав невідповідності документів Порядку №615, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №124, яка станом на час подання заявником відповідної заяви не діяла, на переконання суду не може вважатися правомірною, адже станом на час подання заявником заяви такі вимоги не існували у чинному на момент його звернення законодавстві й, в подальшому його зміна, у тому числі вимог до поданих документів не може ставиться у провину заявника та вказувати про недодержання ним вимог відповідно порядку.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інсанції, поширення на спірні правовідносини в цій частині норм Порядку №615, в редакції Постанови №124, за умови відсутності у ній прямої вказівки про таке, суперечить принципу юридичної (правової) визначеності та свідчить про надання відповідачем нормам цієї Постанови характеру ретроактивних на власний розсуд та за відсутності для цього належних правових підстав.

Окремої уваги заслуговує та обставина, що заява позивача (супровідний лист вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018)) про надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин ділянки Центральна (північна і південна частини) Марийського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області фактично протиправно не розглянута Державною службою геології та надр України і така протиправна поведінка тривала не один рік.

Бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви товариства встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, а тому не потребує окремого встановлення.

При цьому, рішенням суду у справі зобов`язано Державну службу геології і надр України розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферромет 1» від 12.07.2018 на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області та прийняти рішення у відповідності до пунктів 8, 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ №615 від 30.05.2011.

Натомість, приймаючи спірний наказ Державною службою геології і надр України здійснено посилання на іншу справу № №803/1541/16 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Волинська старательська артіль" до Державної служби геології та надр України, треті особи - Волинська обласна рада, Державна служба з питань праці, Міністерство екології та природних ресурсів України про визнання протиправною бездіяльності ДСГНУ щодо нерозгляду у встановлений законодавством строк заяви ТОВ "ПВСА" на отримання спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою покладів бурштину на ділянці "Галузія", що знаходиться в Маневицькому районі Волинської області на південний схід від села Галузія; зобов`язання ДСГНУ укласти з ТОВ "ПВСА" угоду про користування надрами; зобов`язання ДСГНУ видати спеціальний дозвіл ТОВ "ПВСА" на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою покладів бурштину на ділянці "Галузія", що знаходиться в Маневицькому районі Волинської області на південний схід від села Галузія), що не підлягало praejudicialis в спірних правовідносинах та, фактично ігнорувавши висновки Третього апеляційного адміністративного суду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності, у даному випадку, відступити від висновків, які викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №803/1541/16, оскільки до даних правовідносин безспірним є необхідність застосування положення Порядку №615, у редакції, що була чинною на час звернення позивача із відповідною заявою.

Також безпідставними є доводи апелянтів в частині того, що фактично звернення з даним позовом є одним із способів виконання рішення у справі №280/4380/19.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, в межах адміністративної справи №280/4380/19 досліджувалось питання щодо протиправної бездіяльності Держгеонадра в частині повернення заяви позивача.

У свою чергу, предметом розгляду даної адміністративної справи є вже безпосередньо прийнятий Держгеонадра оскаржуваний наказ і судом здійснюється перевірка правових підстав для прийняття останнього.

Відтак, доводи апелянтів, що фактично рішенням в даній справі вирішуються питання, що були предметом дослідження в рамках справи №280/4380/19 є надуманими та не гуртуються на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача видати наказ про надання товариству з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області, на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 року (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018 року) про отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку №615 дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, Держгеонадрами, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

За правилами підпункту 1 пункту 8 Порядку №615 без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, та подав документи на отримання спеціального дозволу не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів, а також видобування корисних копалин (для нафтогазоносних надр на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

Аналіз підпункту 1 пункту 8 Порядку №615 дає суду підстави дійти до висновку, що останній передбачає дві самостійні виключні підстави надання дозволу без проведення аукціону при дотриманні чітко визначених складових умов кожної з підстав.

Перша підстава передбачає, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо:

а) заявник за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ;

б) заявник подав документи на отримання спеціального дозволу не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження підрахунку запасів.

Друга підстава передбачає, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин (для нафтогазоносних надр на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо:

а) заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ та

б) за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

Також пунктом 8 Порядку №615 регламентовано, що документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові. Інформація про повернення документів протягом трьох робочих днів з моменту прийняття рішення про повернення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу.

Дозвіл без проведення аукціону не може бути надано особі, що не виконує програми робіт на ділянках надр, на користування якими їй вже надано дозвіл, або щодо якої виявлені порушення правил користування надрами на таких ділянках, що зафіксовані в актах перевірок, приписах або розпорядженнях відповідних органів у сфері надрокористування до моменту їх усунення.

Рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку, та пропозицій Мінприроди, передбачених пунктом 25 цього Порядку. Інформація про предмет зазначеного рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

Надання дозволу без проведення аукціону здійснюється протягом 20 робочих днів після сплати у повному обсязі збору за надання спеціального дозволу.

Органом з питань надання дозволу надсилається запит правоохоронним органам та суб`єктам фінансового моніторингу, в якому зазначається код згідно з ЄДРПОУ суб`єктів господарювання - резидентів України, для виявлення суб`єктів господарювання, що здійснюють фінансування тероризму в Україні.

У разі ненадання правоохоронними органами та суб`єктами фінансового моніторингу відповіді на запит протягом 30-денного строку вважається, що за результатами його розгляду не виявлено суб`єктів господарювання, що здійснюють фінансування тероризму в Україні.

Крім того, органом з питань надання дозволу надсилається запит органам ДФС щодо перевірки факту наявності у заявника боргу із сплати податків та загальнообов`язкових платежів станом на останній звітний період.

У разі ненадання органами ДФС відповіді на запит протягом 30-денного строку вважається, що факту наявності у заявника боргу із сплати загальнодержавних податків та зборів станом на останній звітний період не виявлено.

Надання дозволів у випадках, передбачених підпунктами 1-14 і 16-18 цього пункту, здійснюється за рішенням органу з питань надання дозволу.

У випадку, передбаченому підпунктом 15 цього пункту, дозволи надаються за поданням Міжвідомчої комісії з організації укладення та виконання угод про розподіл продукції.

Пунктом 9 Порядку №615 регламентовано, що надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції та у межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, погоджується з: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення.

Видача дозволу здійснюється на підставі заяви і документів, зазначених у додатку 1, та погоджується органами, визначеними абзацами другим - четвертим цього пункту.

Дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, в межах строку, встановленого для видачі дозволу.

Для здійснення погодження орган, який видає дозвіл, не пізніше ніж протягом шести робочих днів з дати реєстрації документів надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах другому - четвертому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.

За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому - четвертому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому і третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але у будь-якому разі не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Погодження надання надр у користування на виконання угод про розподіл продукції здійснюється у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про угоди про розподіл продукції" і відповідними угодами про розподіл продукції.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому, четвертому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження надання дозволу відповідно до підпункту 16 пункту 8 цього Порядку не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Положеннями пункту 25 Порядку №615, серед іншого визначено, що про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Держгеонадра інформують Мінприроди про надходження заяв і документів, зазначених у додатку 1, про надання та продовження строку дії дозволів з одночасним надсиланням копій цих документів не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня їх реєстрації.

Мінприроди в строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня надходження документів, зазначених в абзаці другому цього пункту, надсилає до Держгеонадр пропозиції щодо надання чи продовження строку дії дозволів разом із зазначенням умов, за яких можливе користування надрами на запропонованих ділянках надр, в частині дотримання вимог природоохоронного законодавства або зауваження щодо надання чи продовження строку дії дозволів. Зауваження надсилаються у таких випадках: ненадання до Мінприроди копій документів в повному обсязі згідно з вимогами цього Порядку; встановлення законодавством обмежень щодо провадження діяльності з користування надрами на території, на якій запланована така діяльність; невиконання умов користування надрами, передбачених дозволом або відповідною угодою, у разі продовження строку дії дозволу на користування надрами (крім випадку, визначеного абзацом дванадцятим пункту 14 цього Порядку); наявність рішення про обмеження користування надрами відповідно до законодавства у разі продовження строку дії дозволу на користування надрами; невиконання вимог природоохоронного законодавства з підтримання належного стану навколишнього природного середовища під час користування надрами.

У разі ненадання Мінприроди пропозицій щодо надання чи продовження строку дії дозволів разом із зазначенням умов, за яких можливе користування надрами на запропонованих ділянках надр, в частині дотримання вимог природоохоронного законодавства протягом 15 робочих днів з дня надходження від Держгеонадр документів у повному обсязі вважається, що пропозиції щодо надання чи продовження строку дії дозволів відсутні.

Пропозиції та зауваження Мінприроди щодо надання чи продовження строку дії дозволів, передбачені абзацами третім - восьмим цього пункту, є обов`язковими для врахування Держгеонадрами під час прийняття рішень щодо надання чи продовження строку дії дозволів.

Наказ Держгеонадр про надання дозволу розміщується протягом п`яти днів на офіційному веб-сайті Держгеонадр.

Наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про зупинення, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу розміщуються протягом п`яти робочих днів на офіційному веб-сайті відповідного органу.

Наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про зупинення, анулювання дозволу, рішення про відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Ферромет 1» та ТОВ «Геопроф» укладений договір №32-17 від 25.04.2017, на виконання якого, ТОВ «Геопроф» підготувало звіт «попередня геолого-економічна оцінка ділянок «північний кар`єр» і «південний кар`єр» Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області.

Згідно протоколу засідання Державної комісії України по запасах корисних копалин №3964 від 13.06.2017 розгляду матеріалів попередньої геолого-економічної оцінки ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків як окремого об`єкту надрокористування, поданих на розгляд ТОВ «Ферромет1»:

2.1 подані на розгляд матеріали попереднього геолого-економічної оцінки ділянки, з урахуванням додатково наданих на вимогу експертизи доповнень і пояснень, містять необхідні дані для характеристики геологічної будови родовища, якості і технічної властивості вапняків, гірничо-геологічних і гірничо-технічних умов розробки, обгрунтування параметрів підрахунку запасів корисних копалин і промислової оцінки ділянки родовища;

2.2 геолого-економічне обгрунтування виділення ділянки Центральна Мар`янського родовища вапняків як окремого об`єкта надрокористування проведене в 2017 році ТОВ «Геопроф» за технічним завданням ТОВ «Ферромет1»;

2.3 геологічна будова родовища вивчена і висвітлена у звіті з повнотою, достатньою для підрахунку запасів вапняків в межах ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища;

2.7 гідрогеологічні умови ділянки Центральна сприятливі для її розробки відкритим способом;

2.8 гірничо-геологічні умови ділянки Центральна сприятливі для видобування вапняків відкритим способом;

2.11 експлуатація ділянки не спричинить наднормативної шкоди навколишньому природному середовищу, під час експлуатації ділянки передбачається повне використання корисної копалини та відходів виробництва і раціональне розміщення розкривних порід на місцевості;

2.12 в цілому геологічна будова ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків, умови залягання якість корисних копалин вивчені в достатній мірі, матеріали геолого-економічної оцінки запасів містять необхідну інформацію для подальшого геологічного вивчення і промислової розробки на умовах економічного ризику; ділянка підготовлена для подальшого геологічного вивчення і промислової розробки на умовах економічного ризику;

3.1 виділити в окремий об`єкт надрокористування ділянку Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області;

3.6 визнати ділянку Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків підготовленою до подальшого геологічного вивчення та промислової експлуатації на умовах економічного ризику;

3.9 рекомендувати користувачу надр протягом 5 років після отримання спеціального дозволу на користування надрами опрацювати та подати на державну експертизу матеріали детальної геолого-економічної оцінки запасів вапняків; довивчити розкривні породи в межах ділянки Центральна в якості корисних копалин; провести технологічні дослідження для отримання портландцементних клінкерів; контролювати якість корисних копалин і готової продукції.

Додатками до протоколу є експертний висновок, оцінка розвіданих корисних копалин та апробація прогнозних ресурсів корисних копалин, як це передбачено пунктом 4 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою №615.

Згідно пункту 2.2 протоколу засідання робочої групи Державної служби геології і надр України №70 від 01.12.2017 схвалений протокол Державної комісії України по запасах корисних копалин №3964 від 13.06.2017 із затвердженими запасами вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища станом на 01.01.2017. В протоколі зазначено, що, подані на розгляд матеріали попередньої геолого-економічної оцінки ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків як окремого об`єкту надрокористування, з урахуванням додатково наданих на вимогу експертизи доповнень і пояснень, містять необхідні дані для характеристики геологічної будови родовища, якості і технологічних властивостей вапняків, гірничо-геологічних і гірничо-технічних умов розробки, обгрунтування параметрів підрахунку запасів корисної копалини і промислової оцінки ділянки родовища та складені згідно з вимогами Державної комісії України по запасах корисних копалин. Геологічна будова родовища вивчена і висвітлена у звіті з повнотою, достатньою для підрахунку запасів вапняків. Гідро-геологічні та гірничо-геологічні умови ділянки сприятливі для її розробки відкритим способом. Державною комісією України по запасах корисних копалин апробовано станом на 01.01.2017 балансові запаси вапняків загальнодержавного значення ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища, що відповідають вимогам ТУ У 27.1-1-2008 «сировина для виробництва портландцементного клінкеру» і придатні для виробництва портландцементу М400 і М500.

ТОВ «Ферромет1» 12.07.2018 подало до Державної служби геології і надр України заяву на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області в середній частини і балки Березнеговата за 2,5 км на північний схід від с. Мар`янське, 1,3 км на північ від каналу Дніпро - Кривий Ріг, 8 км на південний захід від залізничної станції Тік.

До заяви додані документи у відповідності до пункту 2 Переліку документів, що подаються разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону згідно із додатком №1 до Порядку №615, а саме: - пояснювальна записка з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтуванням необхідності використання надр (т1ас15);- каталог географічних координат кутових точок ділянки надр; - оглядова карта ділянки; - ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та графічними координатами її кутових точок; - план підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів; - повідомлення про планову діяльність підприємства, яка підлягає оцінці впливу на довкілля; - програма введення в експлуатацію ділянки Центральна; - згодом подані звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля.

На виконання вимог абзацу 31 пункту 8 Порядку №615 від 30.05.2011, Державною службою геології і надр України 18.07.2018 за №13710/03/12-18 направлені запити до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Державної служби фінансового моніторингу України, Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України стосовно здійснення фінансування тероризму.

Згідно листа Державної служби фінансового моніторингу України №3112/461-04 від 08.08.2018, ТОВ «Ферромет1» не здійснює фінансування тероризму.

На виконання вимог абзацу 33 пункту 8 Порядку №615, Державною службою геології і надр України 18.07.2018 за №13601/03/12-18 направлений запит до Державної фіскальної служби України стосовно наявності боргу із сплати податків та інших платежів.

Згідно листа Державної фіскальної служби України №13910/5/99-99-17-02-16 від 03.08.2018, у ТОВ «Ферромет1» відсутня заборгованість із сплати податків, зборів, загальнообов`язкових платежів.

На виконання вимог абзацу 8 пункту 9 Порядку №615, Державною службою геології і надр України 19.07.2018 за №13813/03/12-18 подані документи направлені на адресу Дніпропетровської обласної ради для погодження надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

Згідно листа Дніпропетровської обласної ради вих-2994/0/2-18 від 03.09.2018, на пленарному засіданні 11.10.2017 ухвалено рішення №252-10/VII про погодження надання ТОВ «Ферромет1» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища в Апостолівському районі Дніпропетровської області.

На виконання вимог абзацу 2 пункту 25 Порядку №615, Державною службою геології і надр України 19.07.2018 за №13812/03/12-18 подані документи направлені на адресу Міністерства екології і природних ресурсів України для надання пропозицій стосовно видачі спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

Згідно листа Міністерства екології і природних ресурсів України №5/4-11/9505-18 від 06.09.2018, запропоновано надати ТОВ «Ферромет 1» спеціальний дозвіл на користування надрами без проведення аукціону з метою видобування вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища в Апостолівському районі Дніпропетровської області.

Відтак, у вересні 2018 року у Державної служби геології і надр України були в наявності всі документи для розгляду заяви ТОВ «Ферромет1» про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою видобутку корисних копалин вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовищавапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області та прийняття за наслідками розгляду заяви рішення про надання такого дозволу або відмову в наданні.

Аналогічні обставини встановленні судовим рішенням в адміністративній справі №280/4380/19.

Відповідно до пункту 1.4. Порядку державної реєстрації робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 14.06.2013 №263 (далі Порядок №263), державній реєстрації підлягають роботи і дослідження, пов`язані із геологічним вивченням надр (надалі - РДГВН), що проводяться на основі діючого спеціального дозволу на користування надрами.

Державну реєстрацію РДГВН здійснює Держгеонадра відповідно до вимог цього Порядку шляхом проставлення відтиску штампа на переліку об`єктів РДГВН за формою № 3-гр згідно з додатками до цього Порядку та внесення запису в журнал державної реєстрації робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр (пункт 1.3. Порядку № 263).

21.10.2019 Держгеонадра на підставі поданих ТОВ «ФерроМет1» документів на державну реєстрацію робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр було зареєстровано за № 466 Перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр на 2019-2021 роки, шляхом проставлення відтиску штампу за формою 3-гр.

Положеннями абзаців 5, 6 пункту 1.7. Порядку № 263 передбачено, що РДГВН обов`язково реєструються до початку їх проведення і підлягають перереєстрації, якщо сталися зміни даних, за якими вони початково зареєстровані. РДГВН підлягають перереєстрації, якщо після державної реєстрації відбулися зміни, в тому числі щодо площі або району робіт.

Набувши законне право на отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області відповідно до Протоколу № 3964 від 13.06.2017, ТОВ «ФерроМет1» зменшив місце розташування об`єкта робіт (адміністративне положення, географічні координати, площу) в межах вже виділеної позивачу території.

ТОВ «ФерроМет1» на державну експертизу надано підраховані станом на 01.10.2019 року балансові запаси вапняків загальнодержавного значення ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища, оформлені Звітом ТОВ «Геопроф» від 2019, який Державна комісія України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України розглянула на засіданні, що оформлено Протоколом № 4945 від 25.10.2019.

У Протоколі № 4945 від 25.10.2019 для визначення кількості запасів, що залишалась за межами ділянки надр, яка виділялась в окремий об`єкт надрокористування, вказувалось на вилучення кількості апробованих запасів у межах ділянки надр із кількості затверджених запасів родовища, що обліковувались у Державному балансі запасів корисних копалин України на час оцінок. Кількісно запаси по Протоколу № 3964 від 13.06.2017 значно перевищують запаси, що апробовані Протоколом ДКЗ № 4945 від 25.10.2019 року, ступінь геологічного вивчення таких запасів також є вищим.

Пунктом 3.1. Протоколу № 4945 виділено в окремий об`єкт надрокористування ділянку Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків в Апостолівському районі Дніпропетровської області.

Згідно пункту 3.8. Протоколу ДКЗ № 4945 від 25.10.2019 з метою коректного обліку запасів вапняків Мар`янського родовища, що залишаються після виділення в окремий об`єкт надрокористування ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків, вирішено внести в Протокол ДКЗ № 2910 від 30.04.2013 такі зміни: вилучити із загального обсягу затверджених запасів вапняків Мар`янського родовища запаси ділянки Центральна (північна і південна частини), що апробовані згідно з пунктом 3.4. цього протоколу як такі, що вилучені з цього родовища в окремий об`єкт надрокористування ділянку Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища вапняків, як результат відзначити наявність на Мар`янському родовищі за межами ділянки Центральна (північна і південна частини) залишкових запасів вапняків у кількості (тис. т): Північний кар`єр 48925 (категорія СІ); Південний кар`єр 64807, у т.ч. за категоріями: А 10574, В 17588, СІ 33645; що підлягають обліку.

Відповідно до пункту 3.9. Протоколу № 4945, у зв`язку із апробацією запасів вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Марийського родовища вапняків, відповідно до пункту 3.3. цього Протоколу вважати таким, що втратив чинність Протокол ДКЗ від 13.06.2017 № 3964 у частині щодо апробації запасів вапняків ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища та їх техніко-економічних показників. Вважати цей Протокол доповненням до Протоколу ДКЗ № 3964 від 13.06.2017.

Держгеонадра схвалено Протокол Державної комісії України по запасах корисних копалин №4945 від 25.10.2019 із апробованими запасами вапняків ділянки Центральна північна і південна частини) Мар`янського родовища та повернуто зазначений протокол до Державної комісії України по запасах корисних копалин для подальшої його передачі до ДНВП «Геоінформ України» (вихідний лист Держгеонадр від 31.10.2019 року №22047/03-10- 19). Після схвалення Протоколу № 4945 від 25.10.2019 інші рішення стосовно запасів ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища не приймалися.

У Протоколі № 4945 від 25.10.2019 для визначення кількості запасів, що залишалась за межами ділянки надр, яка виділялась в окремий об`єкт надрокористування, вказувалось на вилучення кількості апробованих запасів у межах ділянки надр із кількості затверджених запасів родовища, що обліковувались у Державному балансі запасів корисних копалин України на час оцінок. Кількісно запаси по Протоколу № 3964 від 13.06.2017 значно перевищують запаси, що апробовані Протоколом ДКЗ № 4945 від 25.10.2019, ступінь геологічного вивчення таких запасів також є вищим.

Протоколом № 153 від 31.10.2019 засідання Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів ДКЗ затверджено Протокол №4945 від 25.10.2019, який є доповненням до Протоколу №3964 від 13.06.2017, та яким вносилися зміни у частині апробації запасів вапняків ділянки та їх техніко-економічних показників.

Об`єктом надання дозволу згідно Протоколу ДКЗ України № 4945 від 25.10.2019 року є ділянка Центральна Мар`янського родовища вапняків розташована у 2,5 км на північний захід від с. Мар`янське в Апостолівському районі Дніпропетровської області і представлена двома частинами: північною та південною. Площа північної частини складає 34,1 га, південної частини 54,3 га, що у сумі становить 88,4 га. Географічні координати кутових точок ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища наведені у додатку № 10 до Протоколу ДКЗ України № 4945 від 25.10.2019 (перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр на 2019-2021 роки, форма 3-гр), тобто внесені зміни до об`єкту надання дозволу, шляхом зменшення вже виділеної ділянки позивачу на підставі Протоколу ДКЗ України № 3964 від 13.06.2017.

У разі зменшення площі ділянки надр внесення змін до спеціального дозволу можливі, що і підтверджує сам Держгеонадра своїм дозволом на апробацію запасів відповідно до Протоколу ДКЗ №4945, та дослідження питання, що не мало місце зміна кількості корисних копалин і координат родовища після прийняття Протоколу ДКЗ № 4945 від 25.10.2019.

Відповідно до пункту 4 Порядку №615 дозвіл на видобування корисних копалин (промислову розробку їх родовищ) надається після проведення експертизи та оцінки розвіданих запасів корисних копалин в установленому порядку чи апробації прогнозних (перспективних) ресурсів корисних копалин ДКЗ за умови подальшого затвердження нею таких запасів на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 865 залежно від ступеня підготовленості до промислового освоєння запасів корисних копалин державна експертиза може завершуватися: апробацією запасів корисних копалин попередньо розвіданих родовищ, підготовлених до доведення розвідувальних робіт; затвердженням запасів корисних копалин розвіданих родовищ, призначених для проектування й будівництва нових, продовження терміну роботи діючих гірничодобувних і переробних підприємств.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 865 державна експертиза та оцінка запасів корисних копалин доводиться на підставі звітів, які містять в собі матеріали з геологічного вивчення родовищ корисних копалин, підрахунок їх запасів та техніко-економічне обґрунтування промислового значення (далі - геолого-економічна оцінка). У разі необхідності за рішенням ДКЗ доводиться перевірка достовірності матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ корисних копалин безпосередньо на місці геологорозвідувальних робіт.

Приписами пунктів 16 та 17 Положення № 865 визначено, що матеріали геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин подаються до ДКЗ користувачами надр або уповноваженими ними особами.

Після одержання матеріалів геолого-економічної оцінки родовищ корисних копалин ДКЗ України укладає договори із надрокористувачами або уповноваженими ними особами на проведення робіт з експертизи та оцінки запасів корисних копалин і виконує їх в обумовлений у договорі термін.

Відповідно до пунктів 15, 26 Положення № 865 запаси корисних копалин підлягають підрахунку та обліку відповідно до Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр. ДКЗ систематично проводить аналіз державного балансу запасів корисних копалин і дає рекомендації для користувачів надр щодо подання на повторну або первинну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки відповідних родовищ корисних копалин.

Відповідно до висновків встановлених у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №826/6766/18 підсумовано, що підпункт 1 пункту 8 Порядку № 615 передбачає дві самостійні виключні підстави надання дозволу без проведення аукціону при дотриманні чітко визначених складових умов кожної з підстав.

Перша підстава передбачає, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо:

а) заявник за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ;

б) заявник подав документи на отримання спеціального дозволу не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів.

Друга підстава передбачає, що без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо:

а) заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ та

б) за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

Верховний Суд у зазначеній вище справі встановив, що такий підхід випливає з аналізу норми підпункту 1 пункту 8 Порядку № 615, яка пов`язує можливість надання дозволу без отримання аукціону з виконанням логічного ряду умов і лише реалізація таких умов у сукупності призводить до виникнення підстав для надання дозволу без звернення до процедури проведення аукціону.

Як вже вказано судом вище, об`єктом надання дозволу згідно Протоколу ДКЗ України №4945 від 25.10.2019 року є ділянка Центральна Мар`янського родовища вапняків розташована у 2,5 км на північний захід від с. Мар`янське в Апостолівському районі Дніпропетровської області і представлене двома частинами: північною та південною. Площа північної частини складає 34,1 га, південної частини 54,3 га, що у сумі становить 88,4 га. Географічні координати кутових точок ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища наведені у додатку № 10 до Протоколу ДКЗ України №4945 від 25.10.2019 року (перелік об`єктів робіт та досліджень з геологічного вивчення надр на 2019-2021 роки, форма 3-гр), тобто внесені зміни до об`єкту надання дозволу, шляхом зменшення вже виділеної ділянки позивачу на підставі Протоколу ДКЗ України №3964 від 13.06.2017.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 615 внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем (або правонаступником - у випадку, передбаченому підпунктами 8 і 10 цього пункту) документів або інформації Мінприроди за результатами оцінки впливу на довкілля у разі: зменшення площі ділянки надр за ініціативою надрокористувача або відповідних контролюючих органів.

Фактично зміни в кількості запасів вапняків ділянки та їх техніко-економічних показників, які здійснювались ДЗК не вплинули на можливість позивача отримати дозвіл на користування родовищем надр.

Вказані висновки суду першої інстанції апелянтами не спростовано.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем виконано вимоги підпункту 1 пункту 8 Порядку №615 станом на час подання заяви про отримання спеціального дозволу без проведення аукціону (12.07.2018).

Відповідно до пункту 7.4 протоколу засідання Робочої групи з питань надрокористування від 25.11.2021 № 28-РГ/2021 (https://www.geo.gov.ua/nadrokorystuvannya/robochi-hrupy/) як підставу для відмови у видачі спеціального дозволу на користування надрами, за інформацією Департаменту правового забезпечення Губи С. М. стосовно справи ТОВ «Ферромет 1» вказано лише про наявність адміністративної справи № 280/4380/19 із описом резолютивних частин рішень, які були проголошені в межах останньої.

Жодних зауважень щодо поданих позивачем документів протокол засідання Робочої групи з питань надрокористування від 25.11.2021 № 28-РГ/2021 в частині, що стосується ТОВ «Ферромет1» не містить.

Відмова у видачі спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону обумовлено виключно застосуванням відповідачем положень Порядку №615 у редакції Постанови №124, що, як вірно зауважено судом першої інстанції, є протиправним.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в межах даної адміністративної справи відсутні ознаки втручання у дискреційні повноваження Державної служби геології та надр України, оскільки по-перше, в ході розгляду справи підтверджено обставини виконання позивачем вимог чинного законодавства з метою отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону (станом на час подання відповідної зави), а по-друге встановлено протиправність спірного наказу про відмову у його видачі.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

У постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18 вказано, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» №30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №802/1286/18-а.

Між тим, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 у справі №826/17220/17, від 10.09.2020 у справі №806/965/17, від 13.05.2021 у справі №1.380.2019.003259.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зобов`язання Державної служби геології та надр України видати наказ про надання товариству з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області, на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФерроМет1» вих. №11/027/18-2 від 11.07.2018 року (вх. №14253/02/12-18 від 12.07.2018 року) про отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобутку корисних копалин без аукціону ділянки Центральна (північна і південна частини) Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області матиме своїм наслідком забезпечення судом ефективного захисту порушеного права позивача та його відновлення.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної служби геології та надр України та приватного акціонерного товариства "Кривий Ріг Цемент" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФерроМет1" до Державної служби геології та надр України, третя особа приватне акціонерне товариство "Кривий Ріг Цемент" про визнання протиправними дій, скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 19.12.2022)