Справа № 300/2770/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/2770/22 пров. № А/857/13833/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. та представника адвоката Шевченко Наталії Павлівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2022р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Шевченко Наталії Павлівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Мартиць О.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 31.08.2022р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 31.08.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник адвокат Шевченко Н.П., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Харківській обл. № 86 від 13.01.2022р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 22.10.2021р., тобто, з наступного дня після досягнення 55-річного віку; зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.10.2021p., із урахуванням до стажу роботи за Списком № 2 періодів: з 01.09.1982р. по 16.07.1985p., з 23.07.1985р. по 30.04.1986p., з 21.05.1986р. по 11.05.1988p., з 05.05.1995р. по 28.10.1996p., з 01.11.1996р. по 21.03.1999p.; до стажу роботи за Списком № 1: 4 роки 2 місяці 10 днів - на підземних робота у ТзОВ «Тоннельний отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) у період з 15.03.2001р. по 14.12.2003p., з 15.12.2003р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013p. по 31.03.2014p., з 16.05.2014p. по 01.03.2015p., з 21.04.2015 p. по 17.04.2017p., з 13.11.2017p. по 18.04.2018p.; до страхового стажу періодів: з 01.01.2004р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013р. по 31.03.2014p., з 16.05.2014р. по 01.03.2015p., з 21.04.2015р. по 17.04.2017p., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р.; стягнути з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати по справі (а.с.2-13).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмову провадженні) (а.с.117-118).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2022р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Харківській обл. № 86 від 13.01.2022р. про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.11.1996р. по 23.01.2001р. у ВАТ «Оріана», з 15.03.2001р. по 14.12.2003р., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р., з 08.10.2009р. по 04.05.2013р., з 17.05.2013р. по 31.03.2014р., з 16.05.2014р. по 01.03.2015р., з 21.04.2015р. по 17.04.2017р., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. в ООО ТО-6 Метростроя. до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 15.03.2021р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Харківській обл. на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 992 грн. (а.с.131-141).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржили сторони - представник адвокат Шевченко Н.П., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , та відповідач ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл.

В своїй апеляційній скарзі представник адвокат Шевченко Н.П., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.160-165).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд неправильно визначив спірні та безспірні періоди роботи позивача, не вирішив заявлені позовні вимоги в повному обсязі, чим допустив формальний підхід до розгляду справи та неналежний аналіз доказів по справі.

Також обраний судом спосіб захисту прав позивача не можна вважати ефективним, оскільки він призведе до нових звернень позивача до суду. В розглядуваному випадку суд повинен відновити порушене право позивача шляхом зобов`язання пенсійного органу прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не убачається.

Судом не враховано, що на час винесення оскаржуваного рішення відповідача № 86 від 13.01.2022p. періоди роботи позивача з 01.09.1982р. по 16.07.1985p., з 23.07.1985р. по 30.04.1986p., з 21.05.1986р. по 11.05.1988p., з 05.05.1995р. по 28.10.1996p., з 01.11.1996р. по 21.03.1999р. не були зараховані відповідачем до стажу роботи за Списком № 2, а тому право позивача на зарахування цього стажу на час звернення до суду було порушене, відтак вимагало належного судового захисту та розгляду.

Наголошує на тому, що спірні періоди пільгового та загального стажу роботи позивача підтверджуються належними доказами; всі періоди роботи ОСОБА_1 за Списками №№ 1 і 2 підтверджені документами щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.146-150).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.11.1996р. по 23.01.2001р. у ВАТ «Оріана» судом не враховано, що у пільговій довідці ДП «Калуська ТЕЦ - НОВА» № 105-1864 від 20.11.2018р. наявні відомості про те, що за період роботи позивачу надавалась відпустка для догляду за дитиною з 18.02.1997р. по 23.01.2001р.

Таким чином, без проведення зустрічної перевірки пільгового стажу роботи та підтвердження всього періоду як пільгового позовна вимога про зарахування даного періоду до пільгового стажу є передчасною, такою, що заявлена для захисту прав позивача в майбутньому, що суперечить вимогам КАС України.

Щодо рішення суду в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 15.03.2001р. по 14.12.2003р., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р., з 08.10.2009р. по 04.05.2013р., з 17.05.2013р. по 31.03.2014р., з 16.05.2014р. по 01.03.2015р., з 21.04.2015р. по 17.04.2017р., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. в ООО ТО-6 Метростроя на території Російської Федерації /РФ/, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», судом не враховано те, що застрахована особа має право отримати в органах ПФ РФ відомості, які містяться в індивідуальному особовому рахунку, оскільки підстави надання відповідної інформації на запит ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. є відсутніми.

Отже, саме на особу, яка звертається за пенсією, покладений обов`язок з надання необхідних документів. При цьому, в силу приписів ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний орган має право вимагати та перевіряти документи, при цьому на ньому не лежить обов`язок збирати документи замість громадянина, який звертається за пенсією.

Відповідачем ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу представника позивача, в якому останній наполягає на залишенні такої без задоволення (а.с.185-187).

Представником позивача адвокатом Шевченко Н.П. направлено до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., в якому остання просить залишити таку без задоволення (а.с.196-200).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційні скарги в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалах про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалами апеляційного суду від 25.10.2022р. та від 21.11.2022р. апеляційний розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження на 30.11.2022р., однак через допущену технічну помилку такий був відкладений на 14.12.2022р. (а.с.176, 192).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу представника адвоката Шевченко Н.П., діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , належить задовольнити частково, а апеляційна скарга ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. в межах наведених у ній доводів не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 05.01.2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся у Відділ обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.100-101).

Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності було визначено ГУ ПФ України в Харківській обл.

За результатами розгляду поданих документів Управлінням пенсійного забезпечення ГУ ПФ України в Харківській обл. прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 86 від 13.01.2022р. (а.с.102).

Вказане рішення обґрунтоване тим, що атестація № 134 від 22.03.1999р. є повторною, а попередня атестація (документи не надані) визнана недійсною, тому пільговий стаж по Списку № 2 можливо визначити, починаючи з 22.03.1999р. Що стосується періоду роботи в ООО «ТО-6 Метростроя», то згідно довідки № 490 від 06.05.2019р. по Списку № 1 неможливо визначити, в які саме періоди і скільки було відпрацьовано на пільговій роботі, при цьому документи (карти атестації) додані в копіях і не завірені належним чином (за винятком атестації від 30.03.2018р.). Також згідно довідки № ию/70-53418 від 06.04.2018р. документи атестації робочих місць до 2010 року підприємством втрачені.

Періоди роботи у РФ з 01.01.2004р. по 18.04.2018р. не зараховані до загального страхового стажу заявника, оскільки відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 13545/0/2-19/54 від 19.07.2019р. щодо пенсійного забезпечення громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав /СНД/, обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Зарахування до трудового стажу з 01.01.2004р. періодів роботи на території держав-учасниць СНД та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць СНД необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких провадилася трудова діяльність. Отже, для зарахування в стаж періодів роботи в РФ необхідно підтвердити сплату страхових внесків компетентними органами.

Відповідно до наданих документів неможливо визначити достовірність сплати внесків до ПФ РФ, оскільки порядок оформлення на роботу і розрахунків залежить від статусу іноземного громадянина, що в свою чергу впливає на сплату внесків.

Згідно з оскаржуваним рішенням відповідач ГУ ПФ України в Харківській обл. встановив, що документально підтверджений загальний (страховий) стаж ОСОБА_1 становить 20 років 11 місяців 04 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у віці 50 років.

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду у межах цих спірних правовідносин є оцінка правомірності оскаржуваного рішення, на підставі якого не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.11.1996р. по 23.01.2001р. у ВАТ «Оріана», з 15.03.2001р. по 14.12.2003р., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р., з 08.10.2009р. по 04.05.2013р., з 17.05.2013р. по 31.03.2014р., з 16.05.2014р. по 01.03.2015р., з 21.04.2015р. по 17.04.2017р., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. в ООО «ТО-6 Метростроя».

Як встановлено судом період роботи з 15.03.2001р. по 14.12.2003р., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р., з 08.10.2009р. по 04.05.2013р. з 17.05.2013р. по 31.03.2014р., з 16.05.2014р. по 01.03.2015р., з 21.04.2015р. по 17.04.2017р., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. в ООО ТО-6 Метростроя відповідач не зарахував до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату страхових внесків (зборів) до відповідного фонду держави СНД за періоди роботи на території РФ.

В цій частині суд висновувався тим, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до ПФ України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Також відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.11.1996р. по 23.01.2001р. у ВАТ «Оріана», з 15.03.2001р. по 14.12.2003р., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р., з 08.10.2009р. по 04.05.2013р., з 17.05.2013р. по 31.03.2014р., з 16.05.2014р. по 01.03.2015р., з 21.04.2015р. по 17.04.2017р., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. в ООО ТО-6 Метростроя через відсутність матеріалів атестації робочих місць.

Разом з тим, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Рішенням № 86 від 13.01.2022р. надана оцінка саме періодам роботи з 01.11.1996р. по 23.01.2001р. у ВАТ «Оріана», з 15.03.2001р. по 14.12.2003р., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р., з 08.10.2009р. по 04.05.2013р., з 17.05.2013р. по 31.03.2014р., з 16.05.2014р. по 01.03.2015р., з 21.04.2015р. по 17.04.2017р., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. в ООО ТО-6 Метростроя, а отже інші періоди з 23.07.1985р. по 30.04.1986р. на підприємстві «Західхімпроммонтаж», навчання з 01.09.1982р. по 16.07.1985р.; проходження строкової військової служби з 21.05.1986р. по 11.05.1988р.; робота з 05.05.1995р. по 28.10.1996р. на підприємстві «Львівенерго»; робота з 01.11.1996р. по 21.03.1999р. на підприємстві «Калуська Теплоелектроцентраль» не можуть вважатися спірними під час надання оцінки рішенню ГУ ПФ України в Харківській обл. № 86 від 13.01.2022р.

Крім того, судом не взята до уваги оцінка ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., висловлена у відзиві на позов № 0900-0903-7/25400 від 27.07.2022р., щодо усіх періодів роботи, які визначені позивачем в позовних вимогах, оскільки оскаржуване рішення прийнято ГУ ПФ України в Харківській обл., яке було спеціально уповноваженим органом державної влади, що здійснював свої повноваження щодо обчислення та призначення пенсії в даному випадку.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії № 86 від 13.01.2022р. є протиправним, а тому з цих підстав його належить скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.10.2021р., суд керувався тим, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та лише частково узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 26 зазначеного Закону встановлені умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Водночас, приписами ч.1 ст.114 наведеного Закону визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. ч.2 ст.114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону України № 1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ України відповідно до вимог Закону № 1058-IV за відомостями, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

За змістом ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст.62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якою регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.18 зазначеного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до п.2.2 цієї Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із наведених законодавчих норм слідує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Списки № 1, 2, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р., застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992р. (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994р. (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою КМ України № 162 від 11.03.1994р.

Посада «електрозварник ручного зварювання» передбачена Списком № 2, розділ XXXII «Загальні професії», затв. постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956p.; Списком № 2, розділ XXXIII «Загальні професії», код КП 906, затв. постановами КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р. та № 162 від 11.03.1994р.; Списком № 2, розділ XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)», код КП 33, затв. постановою КМ України № 36 від 16.01.2003р.; Списком № 2, розділ XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)», затв. постановою КМ України № 461 від 24.06.2016р.

Посади «бетонник на підземних роботах», «арматурник на підземних роботах», «електрозварник ручного зварювання на підземних роботах» передбачена Списком № 1 (розділ 1 «Горные работы», підрозділ 2 «а» ) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р.

Зазначені професії також передбачені чинними Списками, затв. постановами КМ України № 162 від 11.03.1994р., № 36 від 16.01.2003р. та № 461 від 24.06.2016р.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.1982р. по 16.07.1985р. навчався у ПТУ № 7 м.Калуша за спеціальністю електрозварник ручного зварювання.

Починаючи з 23.07.1985р. (після завершення навчання) позивач був прийнятий на посаду електрозварника ручного зварювання у цех металоконструкцій тресту «Західхімпроммонтаж», з якого 30.04.1986р. був звільнений в зв`язку з призовом до лав Радянської Армії.

В період з 21.05.1986р. по 11.05.1988р. ОСОБА_1 проходив військову службу.

Після повернення з військової служби, з 14.06.1988р. позивач був прийнятий на попередню посаду електрозварника, де пропрацював по 20.02.1989р.

Починаючи з 05.05.1995р., по 28.10.1996р. ОСОБА_1 працював електрозварником ручного зварювання в спеціалізованому цеху по ремонту котельного обладнання в енергоремонтному підприємстві «Львівенерго».

Із 01.11.1996р. по 23.01.2001р. позивач обіймав посаду електрозварника ручного зварювання у ДП «Калуська ТЕЦ».

В періоди з 15.03.2001р. по 14.12.2003p., з 15.12.2003р. по 25.09.2009р. ОСОБА_1 працював бетонником, з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013p. по 31.03.2014p., з 16.05.2014p. по 01.03.2015p., з 21.04.2015р. по 17.04.2017p. - арматурником, з 13.11.2017р. по 18.04.2018р. - електрозварник ручного зварювання у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою), з яких 4 роки 2 місяці 10 днів - безпосередньо на підземних роботах.

Наведені обставини стверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 та іншими документами (а.с.15-99).

Згідно фактичних обставин справи до спірних періодів роботи позивача відносяться:

за Списком № 2 (09 років 06 місяців): з 01.09.1982р. по 16.07.1985p., з 23.07.1985р. по 30.04.1986p., з 21.05.1986р. по 11.05.1988p., з 05.05.1995р. по 28.10.1996p., з 01.11.1996р. по 21.03.1999p.;

за Списком № 1 (04 роки 02 місяці 10 днів) підземні роботи у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) у період з 15.03.2001р. по 14.12.2003p., з 15.12.2003р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013p. по 31.03.2014p., з 16.05.2014p. по 01.03.2015p., з 21.04.2015p. по 17.04.2017p., з 13.11.2017p. по 18.04.2018p.;

загальний стаж (13 років 04 місяці 25 днів): з 01.01.2004р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013р. по 31.03.2014p., з 16.05.2014р. по 01.03.2015p., з 21.04.2015р. по 17.04.2017p., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972р. (що було чинне на час навчання позивача за фахом), передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також:

згідно п.«з» - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по віку та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 дійсно навчався в ПТУ № 7 м.Калуша Івано-Франківської обл. з 01.09.1982р. по 16.07.1985р.; після завершення навчання йому присвоєно кваліфікацію електрозварника ручної зварки четвертого розраду і видано відповідний диплом (а.с.19).

Після закінчення навчання позивач поступив 23.07.1985р. на роботу по спеціальності «електрозварник ручного зварювання» у цех металоконструкцій тресту «Західхімпроммонтаж».

Звідси, працевлаштування за професією особою після завершення навчання надає право для зарахування періоду навчання у професійно-технічних училищах до пільгового стажу.

Оскільки під час судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач після навчання за фахом працював в період з 23.07.1985р. по 30.04.1986р. (09 місяців 08 днів) в цеху металоконструкцій тресту «Західхімпроммонтаж» на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, тому наведений період навчання з 01.09.1982р. по 16.07.1985р. підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.

Згідно абз.2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби») час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або обіймала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

У період з 21.05.1986р. по 11.05.1988p. (01 рік 11 місяців 21 день) позивач проходив строкову військову службу (зворот а.с.18).

Оскільки на момент призову на військову службу ОСОБА_1 працював електрогазозварником ручного зварювання у цеху металоконструкцій тресту «Західхімпроммонтаж», тому він має право на зарахування військової служби до стажу роботи за Списком № 2.

Інші спірні періоди пільгового та загального стажу роботи позивача підтверджуються уточнюючою довідкою ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» № 105-1864 від 20.11.2018р. про період роботи з 01.11.1996р. по 23.01.2001р. за Списком № 2; уточнюючою довідкою ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) № 490 від 06.05.2019р. про роботу під землею за Списком № 1 тривалістю 04 роки 02 місяці 10 днів; записами у трудовій книжці; довідками про заробітну плату ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) №№ 187, 188, 189 від 13.12.2018p.; розрахунковими відомостями про виплату заробітної плати та податків за період січень 2004 року - травень 2018 року (зворот а.с.19, а.с.20, 25).

Окрім зазначених документів, періоди роботи позивача за Списками №№ 1 та 2 підтверджені документами щодо проведення атестації робочих місць на підприємствах, а саме:

наказ Теплоелектроцентраль ВАТ «Оріана» № 134 від 22.03.1999р. «Про атестацію робочих місць за умовами праці»;

додаток № 1 до наказу № 134 від 22.03.1999р. «Перелік професій та посад працівників ТЕЦ, яким підтверджене право на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення»;

висновок Державної експертизи умов праці №151 від 30.04.1999 р. експертизи якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці на Калуській ТЕЦ ВАТ «Оріана»;

карта атестації робочого місця № 77 за умовами праці робочого місця «арматурник на поверхні» від 10.06.2003p.;

карта атестації робочого місця № 76 за умовами праці робочого місця «арматурник на підземних роботах» від 10.06.2003p.;

карта атестації робочого місця № 84 за умовами праці робочого місця «електрозварник ручної зварки на підземних роботах» від 10.06.2003p.;

карта атестації робочого місця № 88 за умовами праці робочого місця «електрозварник ручної зварки на поверхні» від 10.06.2003p.;

наказ № 52/АРМ від 21.05.2010р. про створення атестаційної комісії; графік проведення робіт, затв. генеральним директором ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) 21.05.2010p.;

наказ № 101/АРМ від 30.11.2011р. про завершення атестації робочих місць; наказ № 109пр від 13.07.2015р. про проведення спеціальної оцінки умов праці; наказ № 65пр від 30.03.2018р. про завершення робіт по спеціальній оцінці умов праці;

перелік робочих місць, які підлягають атестації за умовами праці у ТзОВ «Тоннельный отряд №6 Метростроя» (російською мовою);

відомість робочих місць підрозділів організації і результатів їх атестації за умовами праці, в яку включено посаду арматурника підземного, бетонника підземного, електрозварника підземного;

карта № 19а атестації робочого місця за робочим місцем електрозварник ручної зварки на поверхні, код 19906, згідно якої встановлено право на отримання пільгової пенсії по Списку № 2;

карта № 180а атестації робочого місця за робочим місцем електрозварник ручної зварки підземний, код 19906, затверджена 30.11.2010p., згідно якої встановлено право на отримання пільгової пенсії по Списку № 1;

карта № 59а атестації робочого місця за робочим місцем арматурника на поверхні, код 11121, затверджена 31.05.2010p., згідно якої не встановлено право на отримання пільгової пенсії;

карта № 135а атестації робочого місця за робочим місцем арматурник підземний, код 11121, затверджена 30.11.2010p., згідно якої встановлено право на отримання пільгової пенсії по Списку № 1;

карта № 145 а атестації робочого місця за робочим місцем бетонник підземний, код 11196, затверджена 30.11.2010p., згідно якої встановлено право на отримання пільгової пенсії по Списку № 1;

карта № 414 спеціальної оцінки умов праці за робочим місцем підземного бетонника від 28.02.2018p., код 11196, згідно якої встановлено право на отримання пільгової пенсії по Списку № 1;

карта № 403 спеціальної оцінки умов праці за робочим місцем електрозварника ручної зварки (на підземних роботах) від 28.02.2018p., код 19906, згідно якої встановлено право на отримання пільгової пенсії по Списку № 1 (а.с.21-58).

Щодо атестації робочих місць у ТОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) до 2010 року, то згідно відповіді з цього підприємства № ИЮ/70-532/18 від 06.04.2018р. така атестація проводилась, однак в зв`язку з переїздом самі документи по атестації робочих міць були втрачені (а.с.34).

Стосовно проведення атестації робочого місця позивача після 21.08.1992р. колегія суддів виходить з наступного.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

За змістом п.4.1-4.5 наведеного Порядку зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., п`ятирічний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5-ти років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992р. не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992р. включно, тобто, до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р., право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно п.10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р., для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р.

Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 цього Порядку).

Згідно з п.9 вказаного Порядку перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Окрім цього, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої Палати від 19.02.2020р. у справі № 520/15025/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, вказаними документами і записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується пільговий стаж позивача, який дає право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах.

Водночас, представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Вказана трудова книжка позивача має належні записи про роботу в періоди роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, які також підтверджуються наданими позивачем уточнюючими довідками підприємств для підтвердження стажу.

В частині несплати страхових внесків за відповідні періоди роботи позивача колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 вказаного Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст.1 наведеного Закону страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 зазначеного Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст.20 вказаного Закону страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті страхувальниками. Обчислення розміру пенсії та її перерахунок провадиться з урахуванням страхового стажу особи, а саме, періоду, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Внаслідок невиконання роботодавцями ОСОБА_1 обов`язку по сплаті внесків позивач не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальниками свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена у постановах від 27.03.2018р. у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17, від 30.09.2019р. у справі № 414/736/17, від 30.07.2019р. у справі № 373/2265/16-а та від 23.03.2020р. у справі № 535/1031/16-а.

Згідно фактичних обставин справи ОСОБА_1 працював у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою), а з його заробітної плати проводились відрахування в ПФ РФ.

Представлені довідки про заробітну плату №№ 187, 188, 189 від 13.12.2018р. та розрахункові відомості за 2004-2018 роки в повній мірі підтверджують факт зайнятості позивача на підприємстві та повну сплату всіх необхідних страхових внесків та податків із заробітної плати позивача.

Кожна із перелічених довідок містить інформацію про те, що з усіх сум, включених у довідки, проведено відрахування у Фонд державного соціального страхування, ПФ РФ згідно встановлених тарифів, та єдиний соціальний внесок в органи міністерства по податках та зборах, згідно встановлених ставок (з 01.01.2001р.).

Таким чином, сплату усіх необхідних внесків за весь період роботи позивача у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) слід вважати підтвердженою.

Таким чином, позивачем належними та допустимим доказами доведено ту обставину, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить понад 34 роки 4 місяці.

В свою чергу, ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. (за принципом екстериторіальності), як суб`єкти владних повноважень, не надали належної оцінки представленим позивачем документам та будь-яких пояснень щодо їх неврахування.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 цієї Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р., трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до п.3 ст.6 Міжнародної Угоди від 15.04.1994р. «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» (дата набрання чинності для України: 22.08.1995р.) встановлено, що працівники користуються правами і виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування.

Згідно ст.7 цієї Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку і розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування.

Згідно ч.1 ст.13 Закону РФ «Про трудові пенсії» (в редакції, чинній на період роботи в РФ) встановлено, що при підрахунку страхового стажу періоди роботи і (або) іншої діяльності, які передбачені статтями 10 і 11 цього Федерального закону, підтверджуються документами, що видаються в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію та її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

В частині тверджень відповідача про те, що протягом періоду з 01.11.1996р. по 21.03.1999р. позивач працював електрозварником ручної зварки на підприємстві «Калуська Теплоелектроцентраль»; у пільговій довідці з цього підприємства № 105-1864 від 20.11.2018р. наявні відомості про надання ОСОБА_1 відпустки для догляду за дитиною з 18.02.1997р. по 23.01.2001р., колегія суддів висновується таким.

Відповідно до ч.2 ст.181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відпустка без збереження заробітної плати, згідно із ч.6 ст.179 КЗпП України, надається, у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку

Отже, перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною підлягає зарахуванню до стажу роботи за Списком № 2, що підтверджує підприємство, надаючи за такий період уточнюючу довідку.

Таким чином, стаж роботи позивача за Списком № 1 складає 04 роки 02 місяці 10 днів, стаж роботи за Списком № 2 - 11 років 04 місяці 02 дні, загальний стаж - 34 роки 04 місяці, що є достатнім для призначення пенсії у 55-річному віці.

За зверненнями позивача пенсійним органом підтверджено пільговий стаж роботи позивача за Списком № 2 тривалістю 01 рік 10 місяців 2 дні, загальний стаж - 20 років 11 місяців 04 дні.

Також до страхового стажу позивача безпідставно не зараховані наступні періоди:

за Списком № 2 (09 років 06 місяців) - з 01.09.1982р. по 16.07.1985p., з 23.07.1985р. по 30.04.1986p., з 21.05.1986р. по 11.05.1988p., з 05.05.1995р. по 28.10.1996p., з 01.11.1996р. по 21.03.1999p.;

за Списком № 1 (04 роки 02 місяці 10 днів) підземні роботи у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» у період з 15.03.2001р. по 14.12.2003p., з 15.12.2003р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013p. по 31.03.2014p., з 16.05.2014p. по 01.03.2015p., з 21.04.2015p. по 17.04.2017p., з 13.11.2017p. по 18.04.2018p.;

загальний стаж (13 років 04 місяці 25 днів): з 01.01.2004р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013р. по 31.03.2014p., з 16.05.2014р. по 01.03.2015p., з 21.04.2015р. по 17.04.2017p., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р.

Детальний аналіз рішення № 86 від 13.01.2022р. вказує на те, що відмова пенсійного органу обґрунтована відсутністю проведення атестації робочого місця позивача, неможливістю перевірити достовірність сплати страхових внесків щодо періодів роботи позивача на території РФ.

При цьому, в тексті рішення про відмову у призначенні пенсії не наведено висновків стосовно інших періодів роботи, окрім констатації підтвердження страхового стажу позивача тривалістю 20 років 11 місяців 04 дні, відсутності пільгового стажу за Списком № 1 та наявності пільгового стажу за Списком № 2 тривалістю 01 рік 10 місяців 02 дні.

Розрахунок стажу позивача не охоплює всі періоди роботи позивача, зокрема, спірні періоди; причини їх неврахування пенсійним органом взагалі не наведені.

За наведених умов зміст такого висновку пенсійного органу носить загальний і поверхневий характер, через що допускає неоднозначне його розуміння.

При цьому, важливим у цій ситуації є поведінка самого відповідача, який не роз`яснив позивачу необхідність збору та представлення відповідних документів, а також не звернувся самостійно з запитом про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, однак прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Водночас, вказана зміна кваліфікації підстав відмови у призначенні спірної пенсії суб`єктом владних повноважень в судових процедурах, є неприйнятною з огляду на принцип правової визначеності, який притаманний як судовим рішенням, так і рішенням суб`єктів владних повноважень. Запровадження позиції зміни підстав прийняття рішень, після їх прийняття, як способу реалізації владних управлінських функцій, призведе до свавілля суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується пільговий та загальний трудовий стаж роботи позивача, через що останній має право на призначення спірної пенсії згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, відмова пенсійного органу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною та не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, спірне рішення № 86 від 13.01.2022р. не ґрунтується на вимогах закону, оскільки наведені пенсійним органом причини відмови у призначенні пенсії позивачу є необґрунтованими.

В частині вирішення вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, а також виплатити нараховану пенсію за минулий період, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог процесуального закону суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення йому спірної пенсії.

Разом з тим, наведених обставин судом не встановлено. Оцінка правомірності відмови у призначенні пенсії стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у рішенні № 86 від 13.01.2022р. Однак, під час судового розгляду не встановлено у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для призначення такої пенсії.

Вказані дії (в тому числі перевірка заявленого стажу) належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Також зобов`язання зарахування певних періодів роботи до страхового стажу позивача буде призводити до відновлення права позивача на пенсійне забезпечення, сприятиме своєчасному вирішенню спірного питання і унеможливить виникнення умов для безпідставної тяганини через дії відповідача, який свої висновки про відмову в призначенні пенсії сформував непослідовно, нечітко і неповно.

При повторному розгляді заяви позивача також в обов`язковому порядку повинні бути враховані відповідачем висновки судового рішення. Такі твердження відповідають вимогам ч.4 ст.245 КАС України.

В частині часу, з якого у позивача виникло право на призначення спірної пенсії, колегія суддів наголошує на наступному.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав 05.01.2022р. (а.с.100).

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою про дострокове призначення пенсії за віком 05.01.2022р., тому є наявними підстави для призначення такої пенсії, починаючи з 22.10.2021р.

Отже, у цьому випадку призначення пенсії позивачу слід здійснювати з 22.10.2021р., тобто, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Під час вирішення наведеного спору колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст.46 Основного Закону).

Конституційний Суд України у п.3.4 Рішення від 18.06.2007р. № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99, від 20.03.2002р. № 5-рп/2002, від 17.03.2004р. № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., яка була ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у п.п.52, 56 рішення від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Вирішуючи наведений спір, апеляційний суд надає перевагу найбільш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим дійшла до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, з вищенаведених мотивів.

Враховуючи викладене, належить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ в Харківській обл. про відмову в призначенні пенсії № 86 від 13.01.2022р.;

зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи:

за Списком № 2 (09 років 06 місяців): з 01.09.1982р. по 16.07.1985p., з 23.07.1985р. по 30.04.1986p., з 21.05.1986р. по 11.05.1988p., з 05.05.1995р. по 28.10.1996p., з 01.11.1996р. по 21.03.1999p.;

за Списком № 1 (04 роки 02 місяці 10 днів) підземні роботи у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» у період з 15.03.2001р. по 14.12.2003p., з 15.12.2003р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013p. по 31.03.2014p., з 16.05.2014p. по 01.03.2015p., з 21.04.2015p. по 17.04.2017p., з 13.11.2017p. по 18.04.2018p.;

загальний стаж (13 років 04 місяці 25 днів): з 01.01.2004р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013р. по 31.03.2014p., з 16.05.2014р. по 01.03.2015p., з 21.04.2015р. по 17.04.2017p., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р.;

зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (із доданими до неї підтверджуючими документами) та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги представника адвоката Шевченко Н.П., діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки її висновки не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

З цих же мотивів апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.1) та 1488 грн. 60 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.166).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача всю суму сплаченого судового збору, оскільки, незважаючи на часткове задоволення позовних та апеляційних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено на користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно із способом захисту порушених прав. Також з таких умов правильним є застосування принципу визначення розміру судових витрат (виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог, який стосується часткового задоволення судом вимог немайнового характеру, за якого визначити у відсотковому відношенні суму судового збору є неможливо).

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання другої апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Шевченко Наталії Павлівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2022р. в адміністративній справі № 300/2770/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов представника адвоката Шевченко Наталії Павлівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. про відмову в призначенні пенсії № 86 від 13.01.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи:

за Списком № 2 (09 років 06 місяців): з 01.09.1982р. по 16.07.1985p., з 23.07.1985р. по 30.04.1986p., з 21.05.1986р. по 11.05.1988p., з 05.05.1995р. по 28.10.1996p., з 01.11.1996р. по 21.03.1999p.;

за Списком № 1 (04 роки 02 місяці 10 днів) підземні роботи у ТзОВ «Тоннельный отряд № 6 Метростроя» (російською мовою) у період з 15.03.2001р. по 14.12.2003p., з 15.12.2003р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013p. по 31.03.2014p., з 16.05.2014p. по 01.03.2015p., з 21.04.2015p. по 17.04.2017p., з 13.11.2017p. по 18.04.2018p.;

загальний стаж (13 років 04 місяці 25 днів): з 01.01.2004р. по 25.09.2009p., з 08.10.2009р. по 04.05.2013p., з 17.05.2013р. по 31.03.2014p., з 16.05.2014р. по 01.03.2015p., з 21.04.2015р. по 17.04.2017p., з 13.11.2017р. по 18.04.2018р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (із доданими до неї підтверджуючими документами) та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. (61022, м.Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. (76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, буд.12; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання іншої апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 19.12.2022р.