Справа № 420/21559/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/21559/21

Категорія: 106020000
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_2 нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ;

допустити до негайного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду за адміністративною позовною заявою ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , у встановлений судом строк, подати до суду звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду за адміністративною позовною заявою ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 27.07.2021 року на виконання рішення суду у справі №420/3844/20 йому виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 4 435,66 грн. за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 рр.

Однак, за період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року, відповідач відмовив провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення. Листом від 21.09.2021 року №604 повідомив, що за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року позивачу була виплачена індексація грошового забезпечення у повному обсязі під час проходження військової служби.

Не погоджуючись із діями військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у проведенні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року, відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що виплата сум індексації має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно Витягу із Наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 серпня 2019 року №414 (по особовому складу) відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 .

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 02 вересня 2019 року №192 (по стройовій частині), підполковника ОСОБА_1 - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас згідно наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 серпня 2019 року №414, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 02 вересня 2019 року виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

У зв`язку з неповною виплатою індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 02.09.2019 року, ОСОБА_1 оскаржив дії військової частини НОМЕР_1 до адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі №420/3844/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд вирішив:

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови, викладеної у листі від 23.03.2020 року №209, провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не вирішення заяви ОСОБА_1 (вх. №1064 від 12.03.2020 року) в частині вимоги щодо проведення підполковнику запасу ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути та надати відповідь по суті заяви ОСОБА_1 (вх. №1064 від 12.03.2020 року) в частині вимог заяви щодо проведення підполковнику запасу ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відповідь на звернення позивача від 17.08.2021 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, листом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2021 року вих. №604 повідомлено про таке: 1. Щодо нарахування та виплати Вам індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі №420/3844/20 Вам виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року у повному обсязі. 2. Щодо проведення Вам перерахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року Вам була виплачена індексація грошового забезпечення у повному обсязі під час проходження військової служби..

Не погоджуючись із діями військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у проведенні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який проходив військову службу, мав право на проведення індексації свого грошового забезпечення, а відповідач в свою чергу, не надав до суду жодних розрахунків нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року та не здійснення такого нарахування, що вказує на протиправність дій та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Водночас, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно п. 5 Порядку №1078 (у первинній редакції), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Згідно п. 5 Порядку №1078 (у редакції постановою КМУ N 690 від 17 травня 2006 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно п. 5 Порядку №1078 (у редакції постановою КМУ № 170 від 12 березня 2008 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно п. 5 Порядку №1078 (у редакції постановою КМУ № 36 від 29 січня 2014 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно п. 5 Порядку №1078 (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Згідно вищевикладеного нормативного регулювання спірних правовідносин вбачається, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 (адміністративне провадження №К/9901/17256/18).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відповідь на звернення позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, листом від 21 вересня 2021 року вих. №604 зазначив, що за час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.11.2004 року по 31.12.2011 року та з 01.11.2013 року по 31.12.2015 року індексація грошового забезпечення виплачена йому у повному обсязі.

В свою чергу, згідно даних довідки, за період з листопада 2004 року по грудень 2011 року, та з листопада 2013 року по грудень 2015 року, відсутні дані щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за такі періоди: Листопад-Грудень 2004 року; Січень-грудень 2005 року; Січень-грудень 2006 року; Квітень-жовтень 2007 року; Січень-лютий, квітень-грудень 2008 року; Січень-березень, червень, грудень 2009 року; Квітень, вересень-листопад 2010 року; Січень, листопад-грудень 2011 року; Січень-травень 2014 року; Січень, березень, листопад 2015 року.

Водночас, відповідач, як до суду першої та і до суду апеляційної інстанції не надав жодних розрахунків нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у певні періоди та не здійснення такого нарахування та виплати в інші періоди.

Суд першої інстанції правомірно вказав, що для визначення правильності нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, у ті періоди коли вона нараховувалась, відповідачем також не надано розрахункових відомостей щодо вихідних даних для здійснення такого нарахування, а повноваження щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача є дискреційними повноваженнями військової частини, які на даному етапі спірних правовідносин не можуть бути самостійно реалізовані судом.

У межах спірних правовідносинах суд не визначає конкретний розмір індексації, на виплату якого мав право позивач, так як індексація позивача ще не перерахована та не виплачена у встановленому порядку, а як наслідок суд позбавлений можливості перевірити правильність майбутніх розрахунків відповідача, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Водночас, апелянт в апеляційній скарзі вказує, що виплата сум індексації має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі, тобто не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації, а правомірність своїх дій обґрунтовує виключно відсутністю відповідних кошторисних призначень та бюджетних асигнувань.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки вони не відповідають нормам Закону №1282-XII та Порядку №1078, зокрема п. 11, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Посилання відповідача на ст.5 Закону №1282-ХІІ щодо проведення індексації грошових доходів населення виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, на думку колегії суддів, є не доречним в даному випадку, оскільки в зазначеному періоді здійснювалось преміювання, що навпаки свідчить про достатність фінансування, а отже можливість нарахування індексації.

Аргументи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування не можуть бути підставою для не нарахування індексації заробітної плати та відмови у її виплаті позивачу, а також жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на її нарахування та виплату, що є предметом спору у даній справі.

Отже, апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 20 грудня 2022 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова