Справа № 360/2837/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року справа №360/2837/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 р. у справі № 360/2837/21 (головуючий І інстанції суддя С.В. Борзаниця) за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» до Державної податкової служби України про визнання протиправною, скасування індивідуальної податкової консультації, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, у якому просило:

- визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 26.11.2020 № 4858/ІПК/99-00-05-06-02-06 в частині роз`яснення стосовно того, що податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути підставою для формування податкового кредиту;

- зобов`язати Державну податкову службу України надати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» нову індивідуальну податкову консультацію стосовно того, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, які були складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту;

- вирішити питання судових витрат (а.с. 1-6).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 р. у справі № 360/2837/21 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію від 26.11.2020 № 4858/ІПК/99-00-05-06-02-06 в частині роз`яснення стосовно того, що податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути підставою для формування податкового кредиту.

Зобов`язано Державну податкову службу України надати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» нову індивідуальну податкову консультацію стосовно того, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, які були складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 125-130).

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постановою Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 15.08.2019 у справі № 913/298/18 рішення Господарського суду Луганської області від 16.10.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 залишено без змін, а касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» без задоволення.

Верховний Суд дійшов висновку про те, що єдиною підставою для надання послуг балансування обсягів природного газу та оплати вартості цих послуг є договір на транспортування природного газу, укладений між Оператором газотранспортної системи (АТ «Укртрансгаз») та замовником послуг транспортування природного газу (АТ ОГС «Луганськгаз»), який відповідає типовому договору транспортування природного газу, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497. При цьому Верховний Суд прийняв до уваги той факт, що 30.11.2016 у відповідності до умов пункту 17.1 Договору транспортування, позивач звернувся до АТ «Укртрансгаз» з листом, в якому повідомив останнього, що не має намірів продовжувати дію Договору транспортування природного газу та заявив про припинення його дії з 01.01.2017. Таким чином. Договір транспортування був припиненим. Оскільки у вищевказаній справі Верховним Судом встановлено відсутність договірних зобов`язань між сторонами, а також відсутність факту оплати за послуги, вищевказане у сукупності свідчить на користь висновку про непідтвердження здійснення господарських операцій між сторонами.

У даному випадку, з огляду на відсутність договірних зобов`язань між сторонами, що встановлено судовими рішеннями у справі № 913/298/18, відсутністю оплати, податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, визнаються такими, що складені та зареєстровані в ЄРПН без факту здійснення господарської операції, а тому не можуть бути підставою для формування податкового кредиту особою, яка їх отримала.

За висновком Верховного Суду у постанові від 03.06.2021 у справі № 821/1949/17 правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на врахування витрат при формуванні об`єкту оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що ДПС України в даному випадку виконано вимоги ст. 52 Податкового кодексу України та надало позивачу індивідуальну податкову консультацію із запитуваних у зверненні питань з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 360/4930/19, постанови Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 913/298/18, а також приписів статей 185, 187, 198, 201 Податкового кодексу України.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» є юридичною особою, яке включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 87), знаходиться на обліку в ОВП ДПС України (а.с. 9).

Витягом № 228 з реєстру платників податку на додану вартість АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» підтверджено, що є платником податку на додану вартість з 05.08.1997 (а.с. 13).

Позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання індивідуальної податкової консультації згідно ст. 52 Податкового Кодексу України № 01-02-38/1700 від 16.09.2019, в якому було поставлене питання наступного змісту: яким чином АТ «Луганськгаз» відобразити у податковому обліку з податку на додану вартість та з податку на прибуток операції згідно з постановою Верховного Суду у справі № 913/298/18 (а.с. 32-33).

Відповідач, розглянувши запит позивача, надав індивідуальну податкову консультацію № 975/6/99-00-07-03-02-15/ІПК від 24.10.2019, яка в розділі «щодо оподаткування ПДВ» зводиться до викладення положень статті 198 Податкового кодексу України та зазначено, якщо Товариство при придбанні послуг сформувало податковий кредит на підставі складеної постачальником та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, при цьому оплата за такі послуги не буде здійснюватись, тобто послуги фактично отримані позивачем на безоплатній основі, то у податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платнику податку - покупцю необхідно нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ за правилами, визначеними пунктом 198.5 статті 198 Кодексу (а.с. 35-37).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 360/4930/19, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 залишено без змін, позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» до Державної податкової служби України про скасування індивідуальної податкової консультації задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано письмову податкову консультацію вих. № 975/6/99-00-070-3-02-15/ІПК від 24.10.2019 в частині роз`яснення щодо відображення в податковому обліку з податку на додану вартість операцій зі списання кредиторської заборгованості. Зобов`язано Державну податкову службу України надати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» нову індивідуальну податкову консультацію щодо відсутності зобов`язань АТ «Луганськгаз» здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ під час списання кредиторської заборгованості АТ «Луганськгаз» перед АТ «Укртрансгаз», в стягненні якої відмовлено постановою Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 913/298/18 (а.с. 98-101, 102-105).

ДПС України на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 360/4930/19 надала Індивідуальну податкову консультацію від 26.11.2020 року № 4858/ІПК/99-00-05-06-02-06, в якій повідомило, що з урахуванням норм пунктів 185.1 статті 185; 187.1 статті 187; 198.1, 198.2, 198.3 статті 198; 201.1, 201.7 та 201.10 статті 201 Кодексу податкова накладна за операцією з постачання товарів/послуг повинна складатися і реєструватися в ЄРПН особою, яка здійснює постачання таких товарів/послуг, на особу, якій здійснюється постачання товарів/послуг, на дату «першої події» за операцією та лише за умови, що така господарська операція мала місце або було здійснено перерахування авансу в рахунок оплати вартості товарів/послуг, постачання яких буде здійснено у майбутніх звітних періодах. Отже, податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, на підставі вищевказаних судових рішень визнаються такими, що складені та зареєстровані в ЄРПН без факту здійснення господарської операції, а тому не можуть бути підставою для формування податкового кредиту особою, яка їх отримала (а.с. 14-15).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.172 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.172-1 п.14. 1ст. 14 Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

За унормуванням пункту 52.1 статті 52 Податкового Кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом

Згідно пункту 52.2статті 52 Податкового Кодексу України, податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

В пункті 52.4 статті 52 Податкового Кодексу України занотовано, що індивідуальні податкові консультації надаються:

в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями;

у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

Доступ до зазначених даних єдиної бази та офіційного веб-сайту є безоплатним та вільним. Порядок ведення та форма єдиної бази індивідуальних податкових консультацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 53.3 статті 53 Податкового Кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Податковим кодексом України передбачено право платника податків оскаржувати податкову консультацію, а також встановлені правові наслідки скасування податкової консультації.

Отже, платник податків має право звернутись до контролюючого органу для отримання консультації з питань практичного використання норм податкового права. В разі виникнення спору платника податку з контролюючим органом такий платник в підтвердження правомірності своїх дій може покликатись на отриману податкову консультацію.

Судами встановлено, що рішенням Господарського суду від 16.10.2018 у справі № 913/298/18 щодо задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз про стягнення заборгованості за транспортування природного газу відмовлено повністю (а.с. 16-18).

Постановою Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду у справі № 913/298/18 від 15.08.2019 рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 913/298/18 залишено без змін, а касаційну скаргу акціонерного товариства «Укртрансгаз» без задоволення (а.с. 27-31).

Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

За змістом п.п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

П.п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України унормовано: датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.п. 198.5 ст. 198 Кодексу платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не е господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За вимогами п.п. 198.6 ст. 198 Кодексу: не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів 3 дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Отже, на підставі вищезазначених норм Податкового кодексу України передбачений вичерпний та відповідний перелік документів, на підставі яких платник податків має право на податковий кредит, а саме: зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних, митні декларації, інші документи, передбачені пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (транспортні квітки, готельні рахунки, касові чеки, бухгалтерська довідка, складена у відповідності до п. 36 підрозділу 2 розділу XX діючого Кодексу та інше).

З огляду на те, що рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/298/18 від 16.10.2018 набрало законної сили, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» про стягнення заборгованості за транспортування природного газу відмовлено, що в свою чергу мало місце та підставу звернення позивача до податкової служби щодо списання кредиторської заборгованості з АТ «Луганськгаз» перед АТ «Уктрансгаз», суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо визнання оскаржуваної податкової консультації відповідача в частині оподаткування ПДВ такою, яка суперечить нормам податкового Кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, індивідуальна податкова консультація як акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправною та скасуванню (п. 2 ч. 2ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позовні вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є похідним позовними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення основних позовних вимог (п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим, спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації є достатнім та таким, що фактично поглинає та задовольняє позовні вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії з огляду на наступне.

Відповідно до п.53.2ст.53 Податкового кодексу України скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Отже, законодавець самостійно визначив порядок дій суб`єкта владних повноважень в разі скасування судом, зокрема індивідуальної податкової консультації, і такий порядок має бути дотриманий ним без додаткового зобов`язання судом вчинити подальші дії.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування індивідуальну податкову консультацію від 26.11.2020 № 4858/ІПК/99-00-05-06-02-06 в частині роз`яснення стосовно того, що податкові накладні, складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути підставою для формування податкового кредиту; зобов`язання Державну податкову службу України надати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» нову індивідуальну податкову консультацію стосовно того, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, які були складені та зареєстровані в ЄРПН на підставі односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 р. у справі № 360/2837/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко