Справа № 120/7100/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2022 р. Справа № 120/7100/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

02.09.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. У позовній заяві позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення органу Пенсійного фонду України № 89 від 09.08.2022 про відмову у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши в його страховий стаж в подвійному розмірі періоди роботи з 01.08.1986 по 31.12.1987 на посаді лікаря дільничного фтизіатра в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.01.1990 по 30.09.2003 на посаді лікаря - фтизіатра та завідуючого відділенням в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.10.2003 по 31.03.2004 на посаді дільничного лікаря фтизіатра в міській лікарні міста Українськ Покровського району Донецької області; з 02.04.2004 по 31.01.2012 на посаді лікаря - фтизіатра в Кураховському туберкульозному санаторії; з 01.02.2012 по 20.04.2022 на посаді лікаря - фтизіатра фтизіатричного поліклінічного відділення в Селидівській центральній міській лікарні з урахуванням норм ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періодів його роботи на посаді лікаря фтизіатра. Просить врахувати, що у випадку обчислення страхового стажу в бажаний для нього спосіб цей стаж становитиме більше 35 років, що даватиме йому право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для реалізації цього права він звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України. Однак рішенням № 89 від 09.08.2022 йому відмовлено у виплаті грошової допомоги із непередбачених Законом підстав, що й спонукало звернутися до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою від 07.09.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути її недоліки у встановлений судом строк. Підставою постановлення цієї ухвали стала невідповідність змісту позовних вимог обставинам якими їх обґрунтовано та суб`єктному складу сторони відповідача (відповідачем вказано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області тоді як спірне рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області).

20.09.2022 на виконання ухвали від 07.09.2022 позивачем подано уточнену редакцію позовної заяви у якій позовні вимоги адресовано до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, Головне управління).

Ухвалою від 26.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області додаткові докази.

Копію ухвали від 26.09.2022 надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області (для виконання) та Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області.

17.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву та пояснення причин неможливості виконання ухвали суду про витребування доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 КАС України, право подати відзив на позовну заяву належить до виключних процесуальних прав відповідача, а тому відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до уваги судом не береться адже статусом відповідача у цій справі вказаний орган Пенсійного фонду України не володіє.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області відзив на позовну заяву у встановлений строк не подано, а тому суд керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Надавши оцінку аргументам позивача, та поданим разом із позовною заявою доказам, суд встановив наступне.

Із копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9).

Позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 20.04.2022 № 508- (а.с. 11).

Із 07.11.2021 позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, що йому призначена на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Після призначення пенсії позивач звернувся із заявою від 18.01.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (зареєстровано за вх. № 1204/К-0500-22) для отримання роз`яснення щодо наявності у нього права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с. 17).

За результатом розгляду звернення від 18.01.2022 листом від 11.02.2022 № 3576-1204/К-15/8-0500/22 йому роз`яснено процедуру виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 18-19). У листі, з поміж іншого, зазначено, що для вирішення питання щодо виплати грошової допомоги необхідно надати документ, який підтверджує підпорядкування установи у якій він працює до охорони здоров`я та документ, що підтверджує факт роботи на момент досягнення пенсійного віку (60 років) у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота у яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

04.08.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою у якій просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с. 20).

Заява передана для розгляду за екстериторіальним правилом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яким ухвалено рішення від 09.08.2022 № 89 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі десяти призначених пенсії за віком (а.с. 21).

Мотивуючи це рішення відповідач зазначив, що пенсія за віком позивачу призначена із 07.11.2021, тоді як із заявою про виплату допомоги він звернувся 04.08.2022. Зіславшись на це, відповідач зазначив, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення із заявою. Судячи із цього аргументу, відповідач вважав, що для реалізації права на виплату грошової допомоги пенсіонер повинен звернутися із заявою впродовж трьох місяців з моменту призначення йому пенсії за віком.

Позивач із рішенням про відмову у виплаті йому грошової допомоги не погодився, а тому звернувся до суду із позовом про його оскарження. Виходячи із підстав виникнення спору, характеру та обставин спірних правовідносин, матеріально - правовий інтерес ОСОБА_1 полягає у зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі встановленому п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. З цією метою він просить зобов`язати відповідача перерахувати здобутий ним спеціальний страховий стаж, вважаючи, що вчинення такої дії є необхідною передумовою для виплати допомоги.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується такими мотивами.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року (справа № 200/854/19-а) сформував висновок, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на зазначених вище посадах.

Перевіряючи дотримання цих умов позивачем суд враховує, що відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.

Із долученої до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 встановлено, що на момент досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) він працював на посаді лікаря - фтизіатра фтизіатричного поліклінічного відділення в Селидівській центральній міській лікарні (а.с. 12-13).

Довідкою № 01-6/593 від 25.03.2022 підтверджується факт віднесення Селидівської центральної міської лікарні до закладів охорони здоров`я відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 № 385 (а.с. 14).

Також у довідці № 01-6/593 від 25.03.2022 зазначено, що з 25.12.1991 Селидівська центральна міська лікарня була передана до складу комунальної власності міста Селидове та мала назву Комунальна лікувально - профілактична установа «Селидівська центральна міська лікарня», а з 25.01.2019 на підставі рішення Селидівської міської ради від 24.10.2018 № 7/37-1124 перетворена у комунальне некомерційне підприємство «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради».

Отже, позивач станом на день досягнення пенсійного віку (06.11.2021) працював в установі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому ним дотримано першої із умов для виплати йому одноразової грошової допомоги.

Із тексту оскаржуваного рішення від 09.08.2022 № 89 та листа територіального органу Пенсійного фонду України від 11.02.2022 № 3576-1204/К-15/8-0500/22 встановлено, що позивачу 07.11.2021 призначено пенсію за віком вперше. Відповідачем не надано доказів того, що позивачу до цієї дати призначався інший вид пенсії. Крім того, на цю обставину відповідач не посилався в процесі прийняття спірного рішення. Відтак другої із обов`язкових умов для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивач теж дотримався.

Щодо наявності у позивача станом на день звернення із заявою про призначення пенсії спеціального страхового стажу 35 років на зазначених вище посадах, суд встановив, наступне.

На момент призначення позивачу пенсії за віком (із 07.11.2021) органом Пенсійного фонду України обраховано його страховий стаж загальною тривалістю 41 рік 8 місяців та 29 днів. Ця обставина підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2022 № 3576-1204/К-15/8-0500/22 (а.с. 18).

Долученою до матеріалів справи копією трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 підтверджується, що починаючи із 01.08.1985 по день ухвалення спірного рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивач працював на посаді лікаря (а.с. 12 - 13).

Отже, станом на день звернення за призначенням пенсії позивач мав необхідний загальний страховий стаж 35 років здобутий під час роботи на зазначених вище посадах, а тому ним дотримано і третьої із обов`язкових умов для призначення одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

До того ж, окремі періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до спеціального страхового стажу у пільговому обчисленні в подвійному розмірі.

Зокрема з 01.08.1986 по 31.12.1987 позивач працював на посаді лікаря дільничного фтизіатра в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.01.1990 по 30.09.2003 - на посаді лікаря - фтизіатра та завідуючого відділенням в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.10.2003 по 31.03.2004 - на посаді дільничного лікаря фтизіатра в міській лікарні міста Українськ Покровського району Донецької області; з 02.04.2004 по 31.01.2012 - на посаді лікаря - фтизіатра в Кураховському туберкульозному санаторії; з 01.02.2012 по 20.04.2022 - на посаді лікаря - фтизіатра фтизіатричного поліклінічного відділення в Селидівській центральній міській лікарні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Із 01.01.2004 набрав чинності Закону № 1058-IV нормами якого не передбачено обрахування стажу роботи у деяких медичних закладах у пільговому обчисленні. Однак набрання чинності Законом № 1058-IV не змінює порядок застосування та не припиняє застосування передбаченого статтею 60 Закону № 1788-XII правила щодо пільг по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах адже редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною й на теперішній час.

Позиція суду узгоджується із висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 04.12.2019 (справа № 689/872/17).

Отже, вказані вище періоди роботи позивача підлягають пільговому обчисленні та зарахуванню до його страхового стажу у подвійному розмірі. Це додатково підтверджує дотримання ОСОБА_1 умов для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Однак суд не вбачає підстав для покладення на відповідача окремого обов`язку вчинити дії спрямовані на пільгове обчислення страхового стажу позивача, адже повний та ефективний захист його права на отримання одноразової грошової допомоги забезпечить зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку допомогу.

Відповідно до норм абзаців 2-3 п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправним та скасування рішення № 89 від 09.08.2022 яким відмовлено у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню в його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 89 від 09.08.2022 яким відмовлено ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області - вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович