Справа № 826/1501/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1501/17
У Х В А Л А

15 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Федотова І.В., Коротких А.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 12.07.2016 №674/674 «Про відхилення проекту рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (справа клопотання К-24370);

- зобов`язати Київську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» згідно проекту рішення Київської міської ради №ПР-8781 від 09.02.2016 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (справа клопотання К-24370).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2018 позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 12 липня 2016 року №674/674 «Про відхилення проекту рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (справа клопотання К-24370);

- зобов`язано Київську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» згідно проекту рішення Київської міської ради №ПР-8781 від 09.02.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину громадянину ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (справа клопотання К-24370);

- присуджено на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради (01044, Київ, Хрещатик, 36 );

- cтягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 4200,00 грн (чотири тисячі двісті гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради (01044, Київ, Хрещатик, 36 ).

У подальшому, 09.04.2021 позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2018 року, у якій просив:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.08.2018 року у даній справі;

- винести окрему ухвалу на підставі частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.05.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2021 скасовано, а справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.04.2021 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2022 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2022 залишено без руху у зв`язку із відсутністю документа про сплату судового збору.

У подальшому, позивачем були надані докази сплати судового збору, у зв`язку із чим ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2022 відкрите апеляційне провадження у справі.

Також, позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву про повернення судового збору, яка мотивована тим, що судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягав сплаті.

Розглянувши вказану заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до положень підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З урахуванням того, що скаржник просив скасувати ухвалу суду, то відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року, судовий збір за подання апеляційної скарги становить 2481 грн.

На помилковості послань скаржника на те, що судовий збір за подання апеляційної скарги сплаті не підлягає з підстав не встановлення законом ставки судового збору за подання заяви про встановлення судового контролю, суд вже наголошував в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення <…>.

Отже, за загальним правилом апеляційна скарга на судове рішення є об`єктом справляння судового збору. Виняток із цього правила становить лише апеляційна скарга про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб (пункт 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір») за подання якої судовий збір не справляється.

Заява, подана в порядку контролю за виконанням судового рішення, визначається об`єктом справляння судового збору відповідно до абзацу другого частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» як заява, передбачена процесуальним законодавством.

Водночас, стаття 4 Закону України «Про судовий збір» чи будь-яка інша норма чинного законодавства не визначає ставки судового збору за подання згаданої заяви. Тому, судовий збір за її подання не справляється як такий, розмір якого не встановлений законом.

У свою чергу, відносячи апеляційну скаргу на судове рішення до об`єкту справляння судового збору (абзац третій частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір»), стаття 4 Закону України «Про судовий збір» чітко визначає ставки судового збору, які підлягають сплаті за її подання, зокрема, до адміністративного суду.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду безпосередньо залежить від розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги), за результатами розгляду якого було прийняте відповідне рішення суду.

Тобто, якщо за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір, то за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду також належить сплатити судовий збір у збільшеному у 150% розмірі (але не більше встановленої законом межі).

У разі ж якщо за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції судовий збір не підлягав сплаті, то при розрахунку ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду, його розмір дорівнюватиме нулю.

За цих обставин Верховним Судом 14.02.2018 ухвалено постанову по справі №2а/0470/2563/12, у якій касаційним судом висловлено правову позицію про відсутність справляння судового збору за подання апеляційної скарги. Важливо відмітити, що у цій справі Верховний Суд надавав оцінку підставам сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме на постанову суду першої інстанції, а не ухвалу. Тобто, висловлений правовий висновок стосується застосування саме підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, при визначенні ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, законодавцем застосований цілком інший підхід.

Так, відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, на відміну від ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду, не прив`язана до ставки, що підлягала сплаті в суді першої інстанції, оскільки є чітко визначеною та становить, як зазначалося, 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведене дає підстави для висновку, що відсутність підстав для сплати судового збору за подання певного процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції, за результатами розгляду якого було прийнято ухвалу, не свідчить про відсутність підстав для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на таку ухвалу.

Це ж саме стосується й обставин даної справи. Не зважаючи на відсутність ставки та, відповідно, підстав для сплати судового збору за подання до суду першої інстанції заяви в порядку контролю за виконанням рішення, це не звільняє скаржника від обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, яка прийнята за результатами розгляду такої заяви.

Суд наголошує, що заявник у даній справі оскаржував саме ухвалу, а не рішення (постанову) суду, а тому, з огляду на викладене вище, мав сплачувати судовий збір незалежно від того, яке питання та/або яку заяву, скаргу чи клопотання було вирішено судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою.

Скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 05.05.2022 по справі №520/9769/19. Вказане рішення ґрунтуються на висновках Верховного Суду що викладені у постанові від 14.02.2018 по справі № 2а/0470/2563/12, у якій, як зазначалося, касаційним судом висловлено правову позицію щодо оскарження саме постанови (рішення суду), а не ухвали суду першої інстанції.

Відтак, відповідні посилання скаржника відхиляються колегією суддів. Крім того, позиції Верховного Суду не мають вищої юридичної сили за норми закону.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції наголошує, що не залежно від того, яку заяву, скаргу чи питання було вирішено судом першої інстанції (заяву в порядку контролю за виконанням рішення, про призначення експертизи, закриття провадження, залишення позову без розгляду, заміни сторони, чи інші заяви, за подання яких судовий збір не справляється), ухвала за результатами розгляду цієї заяви, скарги чи питання (про закриття провадження, залишення позову без розгляду, заміти сторони тощо) оскаржується шляхом подання апеляційної (касаційної) скарги зі сплатою судового збору у загальному порядку, за відсутності в особи відповідних пільг. Норми чинного законодавства питання сплати судового збору за подання скарги на судову ухвалу не ставлять у залежність від процесуального питання, яке вирішене такою ухвалою.

Також колегія суддів наголошує, що не заперечуючи факту того, що Закон не визначає підстав для сплати судового збору за подання заяви в порядку контролю за виконанням судового рішення, обов`язок же сплати судового збору за подання апеляційної скарги встановлений абзацом третім частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір», а розмір такого збору чітко визначений підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, позивачем за подання апеляційної скарги не було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому підстави для задоволення заяви про повернення судового збору.

Керуючись статтями 34, 132 КАС, статтею 7 Закону № 3674-VI, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у випадку, передбаченому частиною другої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких