Справа № 480/10294/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.М. Глазько
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р. Справа № 480/10294/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2022, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/10294/21

за позовом ОСОБА_1

до Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 позивач), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області (далі - відповідач), в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії дев`ятого скликання Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.07.2021 про відмову у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Хотінську селищну раду Сумського району Сумської області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :03:009:0031, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Однак, рішенням восьмої сесії дев`ятого скликання Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.07.2021 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :03:009:0031, для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку з тим, що протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану із невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність. Оскільки процес надання формальної відмови в затвердженні проекту землеустрою може тривати безкінечно, вважає, що правильним способом захисту буде зобов`язати відповідача затвердити проект. У зв`язку з викладеним, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що на час передачі у комунальну власність (як відумерлу спадщину ) земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0015 площею 4,2413 га вже була сформована, тобто виділена в натурі (на місцевості), визначено її межі, площу, присвоєно кадастровий номер. Тобто, земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0015 площею 4,2413 га, яка стала комунальною власністю, і з якої в подальшому сформована земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0031 площею 2, 00 га, не може вважатися невитребуваною. Таким чином, на думку скаржника, земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0031 площею 2, 00 га, у затверджені проекту землеустрою на яку відмовлено відповідачем, не є такою, що сформована із невитребуваної земельної частки ( паю). Також зазначає, що єдиною нормою закону, яка регламентує підстави для відмови у затвердженні громадянам проекту землеустрою, є ст. 186 Земельного Кодексу, норми якої не дотримано відповідачем.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими. Вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 07.07.2020 задоволено заяву Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання спадщини відумерлою, а саме: визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки площею 4,2413 га земель сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:009:0015, що розташована на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; передано земельну ділянку загальною площею 4,2413 га земель сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:009:0015, що розташована на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як відумерлу спадщину у власність територіальної громади Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.12).

В описовій та мотивувальній частині вказаного рішення суду зазначено, що зазначена земельна ділянка є невитребуваною земельною часткою (паєм), розміщена на території Біловодської сільської ради Сумського району, згідно списку який є доказом у справі № 587/1216/20, копія якого долучена судом до даної справи (а.с. 43-44).

Рішенням сорок третьої сесії сьомого скликання Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області від 22.09.2020, земельну ділянку сільськогосподарського призначення (відумерла спадщина) кадастровий номер :03:009:0015, площею 4,2113 га, сформованої з невитребуваної земельної частки (паю), було прийнято у комунальну власність територіальної громади Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 13).

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0031 площею 2,00 га, сформована із земельної ділянки :03:009:0015 площею 4,2113 га, яка прийнята у комунальну власність та увійшла до складу Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області.

Рішенням сорок сьомої сесії сьомого скликання Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області від 20.11.2020, позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється: :03:009:0031 площею 2,00 га із коду КВЦПЗ 16.00 - землі запасу на код КВЦПЗ 01.03 - для ведення особистого селянського господарства на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 17).

Позивач звернулася до Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області.

Рішенням восьмої сесії дев`ятого скликання Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 22.07.2021 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :03:009:0031 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку з тим, що протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану із невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (а.с. 18).

Не погодившись із вищевказаною відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Земельний кодекс України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначається статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, зокрема, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою визначено статтею 186 Земельного кодексу України.

При цьому, слід відмітити, що відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (далі Закон - № 1423-ІХ), який набрав чинності 27.05.2021, статтю 186 Земельного кодексу України викладено у новій редакції, а статтю 186-1 вказаного кодексу виключено.

Так, відповідно до пункту 6 частини третьої статті 186 Земельного кодексу України (далі - в редакції Закону № 1423-ІХ) проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною сьомою статті 186 Земельного кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Як визначено частиною восьмою статті 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, відповідно до статті 186 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1423-ІХ) органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

У свою чергу відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон України Про місцеве самоврядування в Україні) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закон України Про місцеве самоврядування в Україні).

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції Закону №1423-IX) рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначені Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям).

Так, з матеріалів справи, судом встановлено, що позивач не є власником невитребуваної земельної частки (паю) та не є його спадкоємцем, тому передача у власність земельної ділянки позивачу заборонена.

Також, з метою встановлення факту того, що ОСОБА_2 отримувала чи не отримувала за життя документ, що посвідчує її право на земельну ділянку загальною площею 4,2413 га, кадастровий номер :03:009:0015, та чи була вказана земельна ділянка (пай) виділена в натурі, судом першої інстанції було витребувано та досліджено матеріали справи Сумського районного суду Сумської області №587/1216/20.

Відповідно до матеріалів вказаної справи, судом першої інстанції встановлено наявність Державного акту на право колективної власності на землю серія СМ №21, додатком №1 до якого є список громадян - членів колективного сільського господарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, під номером 505, у якому зазначена - ОСОБА_2 та загальна площа 6,5412 (копія вказаного акту та додатку долучена судом до матеріалів даної справи).

Вказані документи не визначають виділення земельної ділянки (паю) в натурі та не посвідчували право ОСОБА_2 за життя на земельну ділянку загальною площею 4,2413 га, кадастровий номер :03:009:0015.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідач правомірно відмовив позивачеві у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га з кадастровим номером :03:009:0031, для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, оскільки відповідно до положень ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям).

Стосовно доданої до апеляційної скарги копії сертифікату на право на земельну частку (пай) колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що, в силу вимог частин 3-5 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З аналізу цієї правової норми слідує висновок, що своє право на подання доказів позивач реалізував під час розгляду справи у суді першої інстанції; до апеляційного суду нові докази можуть подаватися у виключних випадках, якщо буде доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 21 червня 2018 року у справі N 826/4504/17.

Однак зі змісту наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що позивач був позбавлений можливості з незалежних від нього об`єктивних обставин подати до суду першої інстанції вказані докази.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі № 480/10294/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий