Справа № 140/2060/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/2060/22 пров. № А/857/8169/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В.. Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року, прийняте суддею Андрусенко О.О. у місті Луцьку, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дії щодо не зарахування отриманого доходу (заробітної плати) за період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язання зарахувати отриманий дохід (заробітну плату) за період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням зазначеного доходу у розмірі, передбаченому вказаною статтею Закону з моменту звернення до органів ПФУ за таким перерахунком, тобто з 21.04.2021, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 позов задоволено частково: визнано протиправними дії щодо не зарахування отриманого доходу (заробітної плати) за період роботи з 01 вересня 2018 по 30 квітня 2021 при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язано зарахувати отриманий дохід (заробітну плату) за період роботи з 01 вересня 2018 по 30 квітня 2021 для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з урахуванням зазначеного доходу у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 21 квітня 2021. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Чинне законодавство покладає обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків на страхувальника. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Крім того, з рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21, яке набрало законної сили, вбачається, що позивачу з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, що підтверджується довідкою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 27.05.2021 №632/7.2.4/0179. Також в матеріалах справи наявна довідка ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» про доходи позивача від 27.05.2021 №632/7.2.4/0179, з якої вбачається, що позивачу у період з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, з якої було нараховано та сплачено страхові внески (єдиний внесок).Таким чином, отриманий позивачем дохід (заробітна плата) за період роботи з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно повинен бути врахований при обчисленні розміру пенсії позивача.

Судом також враховано, що відповідачем при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток, який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018, що підтверджується розрахунком заробітку для обчислення пенсії, долученого до відзиву на позовну заяву, відтак підстави для повторного зарахування доходу (заробітної плати) за період з 01.07.2017 по 31.08.2018 відсутні.

Суд виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, враховуючи також те, що позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Волинській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 не містить вимоги щодо зобов`язання відповідача врахування заробітної плати при обчисленні пенсії за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 роки у відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля», тож відсутні правові підстави для обчислення пенсії з врахування заробітної плати за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 із застосуванням статей 40, 41 норм Закону №1058.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу на момент перерахунку пенсії у системі персоніфікованого обліку була відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 у відокремленому підрозділі «Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля». Таким чином, зарахувати вказані періоди для обчислення заробітної плати та визначення розміру пенсії підстави відсутні.

Враховуючи вищевикладене, питання обчислення заробітної плати з урахуванням періоду роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 можливо розглянути за умови надходження та відображення у системі персоніфікованого обліку повної сплати страхових внесків за вказаний період.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не вірно досліджено матеріали судової справи, а саме: при вирішенні спору помилково враховано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі № 140/6686/21.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 26.01.2017 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21, яке набрало законної сили 07.10.2021, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та відмову у перерахунку пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту звернення до органів ПФУ за таким перерахунком, тобто з 21.04.2021.

03.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити чи враховано при проведенні перерахунку пенсії на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 отримані доходи (заробітну плату) в період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на ВП «Шахта «Бужанська».

Листом від 28.12.2021 № №16143-16112/Р-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 проведено перерахунок пенсії з 21.04.2021 та зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021. При цьому, для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 7842,96 грн., який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018 із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки 5426,60 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,44528). Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу на момент перерахунку пенсії у системі персоніфікованого обліку була відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», тому зарахувати вказані періоди роботи для обчислення заробітної плати та визначення розміру пенсії підстави відсутні.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Як встановлено судом, у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21, яке набрало законної сили, зазначено, що ОСОБА_1 з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, що підтверджується довідкою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 27.05.2021 №632/7.2.4/0179. При цьому, за висновком суду у справі №140/6686/21 порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Колегія суддів зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Колегія суддів зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 01.09.2018 по 03.04 2021 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17 та від 23 березня 2020 у справі № 535/1031/16-а, 09 жовтня 2020 у справі № 341/460/17.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апелянт не оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, а також в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то колегія суддів не надає зазначеному оцінки.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року в справі №140/2060/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар