Справа № 520/17938/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р. Справа № 520/17938/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 (суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків) по справі № 520/17938/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 60 від 16 серпня 2021 року щодо незарахування 7 років 16 днів до пільгового стажу і відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи на філії «Недригайлівський райавтодор» з 05.08.1985 по 21.08.1992 на посаді «виконроб» та «майстер з будівництва автодоріг» з 05.08.1985 по 21.08.1992 включно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, та відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 серпня 2021 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому у врахуванні періоду роботи з 05.08.1985 по 21.08.1992 на посаді «виконроб» та «майстер з будівництва автодоріг» для призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/17938/21 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 60 від 16 серпня 2021 року щодо не зарахування 7 років 16 днів до пільгового стажу і відмови у призначенні мені пенсії за віком на пільгових умовах;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи на філії «Недригайлівський райавтодор» з 05.08.1985 по 21.08.1992 на посаді «виконроб» та «майстер з будівництва автодоріг» з 05.08.1985 по 21.08.1992 включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, та відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 серпня 2021 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/17938/21 в повному обсязі та ухвалити нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не зараховано до пільгового стажу період роботи з 05.08.1985 по 21.08.1992, оскільки заявник надав довідку № 32 від 04.08.2021 про підтвердження пільгового характеру роботи, видану ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» на посаді виконроба, майстра з будівництва автодоріг, що передбачено Списком №2 розділ ХХІХ підрозділ Б, затвердженого Постановою КМУ №1173 від 22.08.1956, а не в період роботи позивача. Зазначає, що ОСОБА_1 необхідно надати довідку, уточнюючу особливий характер роботи в ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» з посиланням на Списки, чинні в період його роботи. Відтак, вважає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком по Списку №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 7 років 6 місяців.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та надав пакет необхідних документів.

Рішенням начальника відділу призначення пенсії ОСОБА_2 та головним спеціалістом відділу призначення пенсії Л.Ничипорук Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 60 від 16.08.2021 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказаним рішенням позивачу відмовлено також у врахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 05.08.1985 по 21.08.1992 на посаді «виконроб» та «майстер з будівництва автодоріг» з підстав того, що заявник надав довідку № 32 від 04.08.2021 про підтвердження пільгового характеру роботи, видану ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України», на посаді виконроб, майстер з будівництва автодоріг, що передбачено Списком № 2 розділу ХХІХ підрозділу Б, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.08.1956, а не в період роботи особи. Також вказано, що згідно з Порядком № 338 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи.

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності та необґрунтованості спірного рішення. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи на філії «Недригайлівський райавтодор» на посаді «виконроб» та «майстер з будівництва автодоріг» з 05.08.1985 по 21.08.1992 включно та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, та відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 серпня 2021 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788-ХІІ), працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами спірним у даній справі є питання зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача у філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» на посаді «виконроб» та «майстер з будівництва автодоріг» з 05.08.1985 по 21.08.1992 включно.

Так, з наданої до матеріалів справи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , колегією суддів встановлено, що з 05.08.1985 позивач працював на посаді виконроба, а з 01.06.1988 призначений на посаду майстра у філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор».

Також, як вбачається з довідки ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» від 20.07.2021 №96, наданої ОСОБА_3 , останній дійсно працював у філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» на посаді виконавця робіт, майстра з будівництва автодоріг з 10.07.1985 (наказ №25-к від 10.07.1985) по 03.11.2011 (н. №22-к від 03.11.2011).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності - на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Згідно із п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 №1931-XII Про порядок введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення, до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 було затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Змістом статті 100 Закону №1788-ХІІ визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах, передбачених списками згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до вимог, встановлених раніше діючим законодавством.

Так, Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну, пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» , пунктом «б» «Інженерно-технічні працівники» розділу XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» було передбачено посаду «майстри (десятники) і виконроби».

Колегія суддів також зазначає, що з 01.01.1992 діяли положення постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове забезпечення», якими було затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, та передбачено, зокрема, посади: 2290000б: б) «Керівники та спеціалісти» - 2290000б-23419 «Майстер будівельних та монтажних робіт».

Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.10.2020 у справі № 507/748/17, від 11.08.2021 у справі № 172/1079/16-а (2-а/172/15/16).

Колегія суддів вказує, що є відмінності у назвах посади позивача у трудовій книжці та посаді за Списком №2, відповідно до якої громадяни мають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Разом з тим, у трудовій книжці посада позивача була зазначена як «майстер», оскільки на момент призначення на посаду такої посади, як майстер з автомобільних доріг передбачено не було у діючому на той час Списку №2 від 22.08.1956 №1173.

При цьому колегія суддів зауважує, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не покладає обов`язку на роботодавця вносити зміни до трудової книжки працівника, у разі зміни найменування професії у Списках виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, у трудовій книжці позивача була зазначена його посада з урахуванням діючих на той час нормативних документів, а, оскільки як встановлено під час розгляду адміністративної справи позивач протягом роботи на зазначеному підприємстві не переводився на іншу посаду, то відповідно і не були внесені зміни щодо назви посади з майстра на майстра будівельних та монтажних робіт з автомобільних доріг.

Судовим розглядом встановлено, що позивач з 05.08.1985 працював на посаді виконроба, а з 01.06.1988 призначений на посаду майстра у філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор». Зазначені професії включені до Списків №2, чинних на період роботи ОСОБА_1 ..

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивач, перебуваючи на посадах виконроба та майстра з автомобільних доріг, виконував роботу, яка передбачена Списками №2 від 22.08.1956 №1173 та від 26.01.1991 №10, у шкідливих умовах праці, а тому відсутні підстави для неврахування періоду його роботи з 05.08.1985 по 21.08.1992 включно до пільгового.

Колегія суддів зазначає, що на час звернення позивача до суду із даним позовом, останньому виповнилося 58 років, він має загальний страховий стаж 40 років 1 місяць та 20 днів, у т.ч. пільговий стаж 7 років 16 днів.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на пенсію згідно із пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, а тому колегія суддів, враховуючи вищезазначене у сукупності та приймаючи до уваги достатність у позивача стажу для призначення пільгової пенсії, погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/17938/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова