Справа № 360/2103/22
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

21 грудня 2022 року Справа № 360/2103/22
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., перевіривши матеріали за позовною заявою адвоката Мамая Артура Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області (49027, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 21А) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Мамая Артура Сергійовича (далі- представник позивачки) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій представник позивачки просить:

- визнати протиправним і скасувати складений 29 липня 2021 року утвореною згідно наказу начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 10 лютого 2021 року за № 15 Комісією Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 16 січня 2020 року о 07 год. 00 хв. (за формою Н-1/НП), затверджений начальником ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 30 липня 2021 року;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області скласти Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався із ОСОБА_2 16 січня 2020 року о 07 год. 00 хв. за формою Н-1 пов`язаним із виробництвом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 23 травня 2013 року ОСОБА_2 обрана суддею Ленінського районного суду м. Луганська безстроково. У зв`язку з виникненням збройного конфлікту на сході України, через часткову втрату Україною суверенітету на певних частинах Луганської та Донецької областей з огляду на тимчасову окупацію цих територій, Указом Президента України від 14 лютого 2015 року за № 81/2015 суддя ОСОБА_2 була переведена на посаду судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, в якому працювала до моменту припинення її публічної служби у травні 2020 року.

27 грудня 2019 року шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Вища рада правосуддя викликала суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 для особистої участі останньої у розгляді та вирішенні відповідної дисциплінарної справи, розгляд якої був призначений на 16 січня 2020 року на 10 год. 00 хв. У зв`язку з цим, 14 січня 2020 року Головою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було видано наказ за № 4-К про відрядження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя для участі у засіданні дисциплінарної справи. 15 січня 2020 року суддя ОСОБА_2 відбула до міста Києва у відрядження, аби вранці наступного дня 16 січня 2020 року взяти участь у засіданні Вищої ради правосуддя.

Відбувши у відрядження до міста Києва, позивачка самостійно обрала місце свого тимчасового проживання під час відрядження у місті Києві але в межах ціни, яка не перевищувала граничний обсяг витрат у відрядженні. Таким тимчасовим місцем проживання для позивачки виявився готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і яким управляла фізична особа-підприємець ОСОБА_3 .

Вранці 16 січня 2020 року, перебуваючи у вказаному готелі і збираючись на засідання Вищої ради правосуддя, о 7 год. 00 хв. ОСОБА_2 послизнулася у ванній кімнаті та вдарилася головою, у зв`язку з чим персонал готелю викликали їй швидку медичну допомогу, співробітники якої, у свою чергу, доправили постраждалу до лікарні КНП «Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги». Зі змісту виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги виписки № 970 від 30 січня 2020 року із медичної карти хворого вбачається, що 16 січня 2020 року ОСОБА_2 була госпіталізована до стаціонару лікарні, де їй було встановлено наступний діагноз: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забій м`яких тканин голови. Як наслідок, 16 січня 2020 року судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 було видано (відкрито) лікарняний лист. 31 січня 2020 року вказаний лікарняний лист було закрито, а постраждалу ОСОБА_2 направлено до невролога у поліклініку за місцем проживання в місті Дніпро.

13 березня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила прийняти рішення про проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з нею 16 січня 2020 року. До вказаної заяви були додані лікарняні листи серії АДШ № 349456, серії АДЮ № 027223 та серії АДЮ № 027014. Медичним висновком КНП «Київської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» за № 370 від 01 квітня 2020 року про ступінь тяжкості виробничої травми було визначено і встановлено, що потерпіла ОСОБА_2 поступила до нейрохірургічного відділення № 1 16 січня 2020 року о 08 год. 11 хв. із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови. Згідно аналізу крові № 200, алкоголю в крові не виявлено.

Актом розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП, затвердженим начальником ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 22 червня 2020 року, нещасний випадок із ОСОБА_2 , що стався 16 січня 2020 року, Комісія визнала таким, що нібито не підпадає під п. 52 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року за № 337, оскільки Комісія нібито не мала можливості встановити місце падіння потерпілої.

Примірник вказаного Акта Комісії від 19 червня 2020 року був направлений відповідачем ТУ ДСА України в Дніпропетровській області не на адресу позивача, а на адресу Голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Оскільки прийняте Комісією та затверджене ТУ ДСА України в Дніпропетровській області рішення про відмову у визнанні нещасного випадку таким, що пов`язаний із виробництвом, та складений на його підставі Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП від 22 червня 2020 року були абсолютно незаконні, необґрунтовані і безпідставні, прийняті з істотним (грубим) порушенням визначеної чинним законодавством процедури їх прийняття, потерпіла суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 погодитись з ними не могла, а тому оскаржила їх до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області.

Однак, рішенням Управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, оформленим листом від 31 липня 2020 року за № 14-1113-11/04, скаргу потерпілої було залишено без задоволення і відмовлено у видачі припису відповідно до п. 55 Порядку про проведення повторного розслідування нещасного випадку на виробництві. В подальшому потерпіла вимушена була оскаржити його до центрального контролюючого органу вищого рівня до Державної служби України з питань праці. Однак, у встановлені строки у Державна служба України з питань праці не розглянула скаргу позивачки і не надала на неї відповіді.

08 січня 2021 року в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Державної служби України з питань праці. Після подання зазначеного вище адміністративного позову 09.02.2021 до позивачки надійшов лист від Державної служби України з питань праці з інформацією про те, що за дорученням Держпраці, посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у відповідності з пунктом 55 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, було перевірено об`єктивність розслідування вищезазначеного нещасного випадку комісією, утвореною наказом роботодавця. За результатами перевірки, посадовою особою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було видано обов`язковий до виконання начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області припис за формою Н-9 від 04.02.2021 за № 3/5.4 щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався 16.01.2020 з суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В.

26.02.2021 представник ОСОБА_2 отримав від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області відповідь за № М-302-11/04 на адвокатський запит від 19.02.2021 за вих. № 01-19/02-21, з якою було направлено обов`язковий до виконання начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області припис за формою Н-9 від 04.02.2021 року за № 3/5.4, яким зобов`язано роботодавця провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався 16.01.2020 з суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 під час її службового відрядження до Вищої ради правосуддя.

Таким чином, первісний Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/НП, затверджений начальником ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 22 червня 2020 року, який позивач оскаржувала, вважається недійсним і нечинним. В подальшому 14 вересня 2021 року позивач отримала лист ТУ ДСА в Дніпропетровській області, вкладення до якого був складений за результатами проведеного повторного розслідування Акт форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року, яким нещасний випадок, що стався з позивачем, знову було визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, оскільки Комісія вважає, що він знову не підпадає під жоден підпункт пункту 52 Постанови КМУ від 17 квітня 2019 року за № 337.

Представник позивача вважає, що повторно визнаючи нещасний випадок, який стався із суддею ОСОБА_2 , таким, що нібито не пов`язаний із виробництвом (із проходженням публічної служби) та таким, що нібито не підпадає під п. 52 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року за № 337, Комісія ТУ ДСА в Дніпропетровській області вважала, ніби нещасний випадок стався з позивачкою під час відрядження, але у позаробочий час і поза межами установи ВРП, до якої позивачка була відряджена. Також Комісія відзначила, що позивачка в момент настання нещасного випадку нібито не виконувала трудових обов`язків та завдань роботодавця.

На думку представника позивачки, вказані висновки Комісії є абсолютно невмотивованими, необґрунтованими, суперечливими та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства про охорону праці, і на яких не може ґрунтуватися висновок про невиробничий характер травмування потерпілої судді ОСОБА_2 , що стало підставою для звернення до суду.

Згідно з актом Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 та довідкою Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 з 15 грудня 2022 року до 20 грудня 2022 року після обстрілу російською федерацією енергетичної інфраструктури м. Дніпра в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відсутнє зовнішнє електропостачання адміністративної будівлі. Причина виникнення ситуації не залежала від технічних можливостей інженерних електричних систем, що живлять адміністративну будівлю. Тому питання відкриття провадження вирішується у перший робочий день після усунення знеструмлення приміщення.

Позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), підстав для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому вважаю за необхідне відкрити провадження у цій справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 7 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику (повідомлення) сторін.

Щодо заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає таке.

Позивачка зазначає, що 14 вересня 2021 року вона отримала лист ТУ ДСА в Дніпропетровській області, вкладення до якого був складений за результатами проведеного повторного розслідування Акт форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року, яким нещасний випадок, що стався з позивачем, знову було визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, оскільки Комісія вважає, що він знову не підпадає під жоден підпункт пункту 52 Постанови КМУ від 17 квітня 2019 року за № 337.

Оскільки повторний Акт форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року був отриманий позивачкою14 вересня 2021 року, протягом шести місяців (до 14 березня 2022 року включно) ОСОБА_2 мала право оскаржити цей повторний Акт в судовому порядку шляхом подання адміністративного позову до окружного адміністративного суду. Однак, як вже зазначалось, в цей час з приводу зазначених вище спірних правовідносин сторін розглядалася адміністративна справа № 640/506/21 в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Таким чином, оскільки після подання ОСОБА_2 зазначеного вище адміністративного позову і відкриття провадження у справі фактичні обставини справи суттєво змінилися, 09 грудня 2021 року (тобто в межах шестимісячного строку оскарження повторного Акту форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року до 14 березня 2022 року) ОСОБА_2 в рамках справи № 640/506/21 подала до Окружного адміністративного суду м. Києва заява про зміну предмету спору у справі та уточнену позовну заяву, в яких просила суд:

визнати протиправним і скасувати складений 29 липня 2021 року утвореною згідно наказу начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 10 лютого 2021 року за № 15 Комісією Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 16 січня 2020 року о 07 год. 00 хв. (за формою Н-1/НП), затверджений начальником ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 30 липня 2021 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області скласти Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався із позивачем ОСОБА_2 16 січня 2020 року о 07 год. 00 хв. за формою Н-1 пов`язаним із виробництвом.

Таким чином, оскільки провадження у справі № 640/506/21 було відкрито ще у лютому 2021 року, а уточнену позовну заяву, в якій оскаржувався повторний Акт форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року, було подано позивачем ще у грудні 2021 року, позивач ОСОБА_2 була впевнена, що з урахуванням строків розгляду адміністративної справи у спрощеному порядку без виклику сторін, передбачених ст. 258 КАС України, до моменту завершення шестимісячного строку оскарження повторного Акту форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року (тобто до 14 березня 2022 року) Окружний адміністративний суд м. Києва або прийме до розгляду уточнену позовну заяву і розгляне її по суті (в якій оскаржувався зазначений Акт), або поверне позивачу без розгляду цей уточнений позов і вона зможе оскаржити зазначений Акт відповідача на загальних підставах шляхом подання окремого адміністративного позову до адміністративного суду.

Однак, до 14 березня 2022 року Окружний адміністративний суд м. Києва не ухвалив жодного процесуального рішення з питань прийняття до розгляду чи відмови у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_2 від 09 грудня 2021 року. Водночас, за таких обставин окремий (новий) адміністративний позов про оскарження Акту форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року на загальних підставах також подати не мала права, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Лише ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 липня 2022 року по справі № 640/506/21 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну предмету спору та прийняття уточненої позовної заяви було відмовлено. В цей же самий день, 12 липня 2022 року, Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалив рішення по справі 640/506/21 в рамках первісних позовних вимог, які (очікувано) залишив без задоволення, оскільки первісний Акт відповідача було скасовано у досудовому порядку, а тому, фактично, відсутній предмет спору у справі. Однак, зазначені судові рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 липня 2022 року засобами поштового зв`язку позивач не отримувала і не знала про їх ухвалення. Про ухвалення Окружним адміністративним судом м. Києва зазначених судових рішень позивач випадково дізналася через свого представника 23 листопада 2022 року з відомостей, що розміщені на офіційному веб-ресурсі «Судова влада України» та в ЄДРСР.

Водночас, до моменту ухвалення Окружним адміністративним судом м. Києва зазначених судових рішень позивачка не мала права подати окремий позов на загальних підставах щодо оскарження Акту форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року в силу прямої заборони, оскільки за таких обставин такий новий позов або було б повернути позивачці за правилами п. 5 ч. 4 ст. 169 КАС України, або за ним взагалі б було відмовлено у відкритті провадження за правилами п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Таким чином, до закінчення шестимісячного строку оскарження Акту форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року позивачка не могла звернутися до адміністративного суду із цим позовом.

Відповідно, як тільки позивачка дізналася про судові рішення Окружного адміністративного суду м. Киває від 12 липня 2022 року, вона одразу вчинила всі необхідні і залежні від неї дії задля подання цього адміністративного позову (з урахуванням часу, необхідного для оформлення процесуальних документів, та обставин, пов`язаних із військових станом, вимушеним виїздом позивачки за межі України).

За таких обставин, позивачка впевнена і наполягає на тому, що вона пропустила строк на звернення до суду із цим позовом з поважних, об`єктивних і незалежних від її волі та бажання причин, а тому просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду і поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

При вирішенні заявленого клопотання про поновлення строку звернення до суду суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Конституцією України (статті 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. Невід`ємною складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, можливість відступу судом від своєї попередньої позиції лише за наявності вагомих підстав; елементом правової визначеності є принцип єдності судової практики, який полягає у забезпеченні однакового правозастосування у судочинстві, що сприяє передбачуваності в процесуальних питаннях вирішення спорів між учасниками судового процесу.

Таким чином, принцип правової визначеності надає учаснику справи в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність процесуальних дій суду.

Преамбулою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

При визначенні місця рішень Європейського суду з прав людини в системі джерел вбачається доцільним підтримати загальновизнаний підхід стосовно того, що за своєю правовою природою рішення Європейського суду з прав людини є актами тлумачення Конвенції, а отже, як і прямі норми Конвенції та протоколів до неї, мають переважне застосування, порівняно із нормами національного законодавства, відповідно до положень частини другої статті 3 КАС України.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе ЄСПЛ щодо визначення строку звернення до суду в контексті доступу до суду та забезпечення права на суд продемонстровано підхід, згідно з яким стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За стандартами ЄСПЛ під доступом до правосуддя розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

У практиці ЄСПЛ визначають основні проблемні сфери, яких стосується право на доступ до правосуддя, зокрема, процесуальні перешкоди доступу такі, як обмеження строків, оскільки останні є проявом права держав накладати обмеження на потенційних учасників судового розгляду і, як правило, найменшою мірою залежать від волі самих учасників процесу.

У рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Питання правової визначеності й передбачуваності є невід`ємною складовою верховенства права. У державі, яка керується принципом верховенства права, громадяни виправдано очікують, що вони можуть покладатися на попередні судові рішення в подібних справах, і таким чином можуть передбачати юридичні наслідки своїх дій чи бездіяльності.

При вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни нормативно-правового регулювання строків звернення до суду і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни нормативно-правового регулювання строків звернення до суду; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

В цьому випадку, зважаючи на намагання оскаржити позивачкою Акт форми Н-1/НП від 30 липня 2021 року в межах шестимісячного строку в Окружному адміністративному суді м. Києва суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує позивачці право на справедливий суд шляхом визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Частинами першою, другою та третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Станом на теперішній час позивачка є суддею у відставці, а тому наразі не відноситься до службових осіб, що займають особливо відповідальне становище у визначенні Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з частиною першою статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення статей 12, 262 КАС України суд вважає за можливе розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись статтями 5, 9, 12, 19, 20, 32, 121, 122, 160, 161, 168, 171, 174, 175, 256, 260, 261, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою адвоката Мамая Артура Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 360/2103/22.

Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У разі заперечень учасників справи проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) встановити строк для подання відповідної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Зобов`язати відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» :

засвідчену належним чином копію Акта від 29.17.2021 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 16 січня 2020 року о 07 год. 00 хв. (за формою Н-1/НП), затверджений начальником ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 30 липня 2021 року;

всі документи, які були прийняті до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

Запропонувати:

- позивачу подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачу копії відповіді на відзив та доданих до неї документів;

- відповідачу подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів.

Попередити сторони, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Справа розглядатиметься суддею Секірською А.Г. одноособово.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 КАС України.

Відповідачу разом з ухвалою про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Повідомити сторони про можливість реєстрації в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», яка надає змогу користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України http://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяА.Г. Секірська