Справа № 420/9100/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9100/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №71 від 17.06.2022 на заміну рішень про відмову у призначенні пенсії №71 від 10.01.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача періоди: з 29.04.1987 року по 15.08.1988 року малярем у військовій частині № НОМЕР_1 ; з 20.05.1993 року по 31.07.1998 року малярем у військовій частині № НОМЕР_1 ; з 01.08.1998 року по 31.12.2002 року малярем УНР 933; з 11.10.2019 року по 08.11.2021 року на посаді маляра Виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) з моменту звернення, а саме з 04.01.2022 року довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та з досягненням пенсійного віку 04.01.2022 року (56 років) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, та подала необхідні для цього документи, серед яких трудова книжка.

10.01.2022 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення №71 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до Одеського окружного адміністративного суду. Рішенням від 17.05.2022 року по справі 420/1620/22 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 10.01.2022 року про відмову у призначені пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 04.01.2022 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

На виконання рішення суду відповідачем прийнято рішення №71 від 17.06.2022 на заміну рішень про відмову у призначенні пенсії №71 від 10.01.2022.

Позивач з даним рішенням не згодна та вказала, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, та відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу вказані у позові періоди роботи. Відповідна відмова порушує її право на соціальний захист, а тому вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Після усунення недоліків ухвалою від 18 липня 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

03.08.2022 року від представника відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив таке.

У трудовій книжці відсутні певні дані про фактори, які визначають право на пенсію на пільгових умовах. Таким чином, записи в трудовій книжці лише підтверджують період знаходження працівника в трудових відносинах з підприємством, а не тривалість роботи в шкідливих умовах праці повний робочий день.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що трудова книжка не є основним документом, що підтверджує стаж роботи в шкідливих умовах праці, спеціальний стаж або пільговий.

Також відповідач вказав, що позивачем не було надано уточнюючих довідок, які б підтверджували характер виконуваної роботи та відповідність займаної посади переліку посад із Списку №2 та звернув увагу на необхідність подання таких довідок для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

До суду надійшла завірена копія пенсійної справи позивача (вхід. № 23842/22 від 25.07.2022 року).

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України.

З дослідженої судом копії трудової книжки позивача вбачається таке.

з 03.10.1984 р. ОСОБА_1 прийнята штукатуром 3-го розряду у військову частину НОМЕР_1 ;

29.04.1987 р. переведена на посаду маляра 3-го розряду;

16.08.1998 р. переведена в клуб вахтером;

31.01.1992 р. звільнена за погодженням сторін у зв`язку з переведенням на постійну роботу в клуб «Строитель»;

01.02.1992 р. прийнята переводом з в/ч НОМЕР_1 вахтером в клуб «Строитель».

З 18.05.1992 р. клуб «Строитель» був включений до складу в/ч НОМЕР_1 у якості структурного підрозділу.

20.05.1993 р. позивач переведена на посаду маляра 3-го розряду;

01.08.1993 р. присвоєний 4-й розряд маляра;

03.05.1994 р. присвоєний 5-й розряд маляра;

01.07.1996 р. присвоєний 6-й розряд маляра;

01.08.1996 р. військова частина перейменована на військову частину НОМЕР_1 .

31.07.1998 р. позивач звільнена за переводом до УНР 933 у зв`язку з реформуванням військової частини.

01.08.1998 р. прийнята до УНР 933 до оздоблювальної дільниці малярем 6-го розряду;

01.01.1999 р. переведена на строковий трудовий договір малярем 6 розряду.

31.12.2002 р. звільнена у зв`язку з закінченням строкового договору.

01.07.2005 р. прийнята на посаду прибиральниці у гуртожиток №1 Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова;

17.08.2007 р. звільнена за власним бажання;

25.06.2011 р. прийнята на посаду маляра 4-го розряду цеху №26 Пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна»;

03.10.2012 р. переведена на посаду маляра 4-го розряду цеху №27. ДП «Одеська залізниця» реорганізовано шляхом злиття у публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Одеська залізниця».

01.12.2015р. відокремлений структурний підрозділ «Пасажирське вагонне депо Одеса- Головна» Одеської залізниці реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» Служба пасажирських перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». На підставі рішення правління від 31.01-01.02.2017 та наказу від 31.03.2017 №001 «Про підпорядкування підрозділів» виробничий підрозділ «Пасажирське вагонне депо станції «Одеса-Головна» Служба пасажирських перевезень вилучено зі складу регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та приєднано до філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

03.05.2018 р. позивач переведена прибиральником виробничих приміщень цеху №26- вагонозбірний виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця»;

06.09.2018р. переведена мийником - прибиральником рухомого складу 2 розряду цеху №13 - внутрішнього обладнання вагонів;

24.10.2018р. переведена мийником-прибиральником рухомого складу 3 розряду цеху №13 - внутрішнього обладнання вагонів;

11.10.2019 р. переведена малярем 4 розряду цеху №38 - єдина технічна ревізія пасажирських вагонів.

Також з матеріалів пенсійної справи вбачається, що на останній посаді позивач працювала на день звернення за призначенням пенсії.

04.01.2022 року позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ПФУ в Донецькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №71 від 10.01.2022 року.

Згідно даних ЄДРСР суд встановив, що позивач оскаржила вказане рішення про відмову в призначенні пенсії та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 року по справі 420/1620/22 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 10.01.2022 року про відмову у призначені пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 04.01.2022 року та прийняти рішення з рахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем прийнято рішення №71 від 17.06.2022 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії №71 від 10.01.2022 року, в якому пенсійний орган знову відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зазначивши, що до пільгового стажу не зараховано періоди: з 29.04.1987 по 15.08.1988 на посаді «маляр СУ-7» згідно архівної довідки від 28.09.2021 №Л1268/1390, яка видана Територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України; з 20.05.1993 по 31.07.1998 на посаді маляра згідно архівної довідки від 18.09.2017 №723/п та з 01.08.1998 по 31.12.2002 на посаді маляра згідно архівної довідки від 28.08.2017 №599/п, які видані Територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України, з посиланням на пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі за текстом Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Суд зауважує, що усі спірні періоди роботи позивача, які не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача, підтверджується записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 .

На обґрунтування відмови відповідачем також зроблено посилання на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яким передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такі самі положення передбачені п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Матеріалами справи підтверджено, що періоди роботи, які не були враховані відповідачем до пільгового стажу, записані у трудовій книжці позивача.

Дослідивши копію трудової книжки, суд встановив, що у трудовій книжки позивача здійснені записи, які містять повну інформацію: дати прийняття та звільнення, посада та місце роботи, на підставі якого документу здійснений запис у трудовій книжки, відповідні печатки та підписи уповноваженої особи.

Тому, суд доходить висновку, що відсутні підстави для застосування до позивача п. 20 Порядку № 637 та не врахування відомостей з трудової книжки для зарахування пільгового стажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначає, що у трудовій книжці позивача відсутні посилання на накази про атестацію робочих місць для підтвердження пільгового стажу позивача.

Суд відхиляє наведені доводи відповідача, оскільки такі обставини не можуть бути підставою для відмови у врахуванні стажу до пільгового, наявного у трудовій книжки, оскільки позивач не може нести за це відповідальність, оскільки внесення таких даних покладається на роботодавця.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача період з 11.10.2019 року по 08.11.2021 року на посаді маляра Виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» суд зазначає таке.

Підставою неврахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу стала відсутність наказів про атестацію робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону № 1788-XII - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Так, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Саме такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а.

За викладених обставин, відсутність наказів про атестацію робочих місць не є підставою для незарахування позивачу до пільгового стажу роботи періоду з 11.10.2019 року по 08.11.2021 року на посаді маляра Виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення та необхідність його скасування, а також про наявність підстав для врахування до пільгового стажу позивача вищевказаних періодів роботи, що не були враховані відповідачем.

Спірним рішенням позивачу враховано пільговий стаж 6 років 10 місяців 8 днів.

Лише невраховані відповідачем періоди роботи позивача перевищують загалом 12 років. Отже, загальний пільговий стаж роботи позивача становить понад 16 років, що відповідає умовам призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин, враховуючи, що позивач вже вдруге оскаржує рішення органів ПФУ щодо відмови в призначенні пільгової пенсії, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу з дати звернення, 04 січня 2022 року, довічно пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

У зв`язку із повним задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №71 від 17.06.2022 року на заміну рішень про відмову у призначенні пенсії №71 від 10.01.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи:

- з 29.04.1987 року по 15.08.1988 року малярем у військовій частині № НОМЕР_1 ;

- з 20.05.1993 року по 31.07.1998 року малярем у військовій частині № НОМЕР_1 ;

- з 01.08.1998 року по 31.12.2002 року малярем УНР 933;

- з 11.10.2019 року по 08.11.2021 року на посаді маляра Виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 2) з 04 січня 2022 року довічно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів