Справа № 140/1668/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуСправа № 140/1668/22 пров. № А/857/12048/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 6 липня 2022 року (суддя Валюх В.М., м.Луцьк, повний текст складено 12 липня 2022 року),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі Головне управління) в якому просив визнати протиправними та скасувати:

hішення про застосування фінансових санкцій від 21.09.2022 №000167-09 (далі Рішення);

податкові повідомлення-рішення (далі ППР) від 15.09.2021 №№, (далі ППР №508, 509 відповідно), від 16.09.2021 № (далі ППР №513);

податкову вимогу від 08.12.2021 №0-0304 (далі Вимога).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 6 липня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що проведеною перевіркою підтверджено реалізацію пального на місці об`єкта господарювання ФОП, оскільки контрольно-розрахунковою операцією 10.08.2021 було придбано 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520 грн (26 грн/л) з паливно-роздавальної колонки з вмонтованим на рукаві витратоміром в пластмасову каністру чорного кольору, тому використання ФОП пального виключно для власних потреб піддаються сумнівам з боку контролюючого органу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи не підтверджується реалізація позивачем пального іншим особам, на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ФОП з 26.02.2019 перебуває на обліку в контролюючого органу, як платник податків, основний вид діяльності КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

Позивач є користувачем ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2000512 (далі Ліцензія). Термін дії з 28.03.2020 до 28.03.2025.

У період з 09.08.2021 терміном на 10 діб Головним управлінням проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 11.08.2021 №03/6447/09-01/ (далі Акт).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481/95-ВР);

пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР);

підпункту 212.3.4, пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України (далі ПК);

підпункту 230.1.2, пункту 230.1 статті 230 ПК.

Відповідачем на підставі Акта 15.09.2021 прийнято ППР:

№508, яким до ФОП застосовані штрафні санкції (за платежем «адмін.штрафи та інші санкції) в розмірі 1000000 грн;

№509, яким до позивача застосовано штраф (за платежем «акцизний податок на пальне») в сумі 520 грн.

16.09.2021 прийнято ППР №513, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1092 грн.

21.09.2021 прийнято Рішення відповідно до якого до ФОП застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000 грн (реалізація пального іншим особам на підставі Ліцензії).

Також, Головне управління сформувало та скерувало позивачу Вимогу про наявність станом на 07.12.2021 податкового боргу в сумі 501092 грн.

За приписами статті 15 Закону №481/95-ВР (в редакції чинній, на час виникнення спірних відносин) суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Відповідно до абзацу 24 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону - 500000 гривень.

За змістом пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (в редакції чинній, на час виникнення спірних відносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно із пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Статтею 20 Закону №265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК (в редакції чинній, на час виникнення спірних відносин) передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Згідно із пунктом 117.3 статті 117 ПК здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Як встановлено з матеріалів фактичної перевірки контрольно-розрахунковою операцією 10.08.2021 за адресою здійснення ФОП підприємницької діяльності було придбано 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520 грн (26 грн/л) з паливно-роздавальної колонки з вмонтованим на рукаві витратоміром в пластмасову каністру чорного кольору, дана операція проведена ОСОБА_2 без застосування реєстратора розрахункових операцій (далі РРО) та без видачі фіскального чека встановленого зразка, а на пальне, яке було реалізовано та яке зберігається в резервуарі, не надано будь-яких документів, що підтверджує його походження.

В підтвердження такої позиції представниками відповідача в суді першої інстанції, зокрема ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_4 (які були інспекторами, що проводили спірну фактичну перевірку) надано пояснення, що ОСОБА_2 на пропозицію ОСОБА_3 , продала останньому 20 літрів дизельного пального за 520 грн., відпуск пального відбувся у каністру, яка належала ОСОБА_3 , який провів розрахунок з ОСОБА_2 власними коштами.

Проте, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 (дружина позивача) категорично заперечила факт продажу пального та отримання коштів.

Такі ж пояснення посадові особи контролюючого органу надали і працівникам поліції, які прибули на місце події за їх викликом. Проте, самого придбаного пального, фото-відео матеріалів, пояснення свідків чи очевидців про вчинення правопорушення, на підставі яких можна було б прийняти об`єктивне та законне рішення про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), працівниками поліції отримано не було, а тому зроблено висновок про відсутність в даному діянні ознак будь-якого адміністративного чи кримінального правопорушення (а.с.82).

Надані до суду матеріали фотозйомки, зроблені під час перевірки, також не фіксують факт реалізації пального та отримання коштів, а в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 вказали, що усі зображені на фото каністри належать позивачу.

Крім того, з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що відпуск пального відбувся у каністру, яка йому належала, та він провів розрахунок з ОСОБА_2 власними коштами, а особиста каністра та кошти повернуті йому не були. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів щодо незаконного вилучення у нього майна (каністри та грошових коштів), при цьому, в судовому засіданні останній підтвердив, що з відповідними заявами не звертався, причин невжиття заходів щодо повернення майна суду не пояснив.

Отже, факт реалізації ОСОБА_2 20 літрів дизельного пального на загальну суму 520 грн без застосування РРО та без видачі фіскального чеку є недоведеним під час судового розгляду цієї справи в суді першої та апеляційної інстанцій

Оскільки матеріалами справи не підтверджується реалізація пального ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , та наявності у позивача акцизного складу, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність ППР №508, 509, 513.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним Рішенням до ФОП на підставі абзацу 24 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000 грн (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання, промислової переробки).

Однак, як встановлено вище, пальне, яке знаходиться за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 , використовується ним виключно для заправлення власних транспортних засобів, необхідних для здійснення підприємницької діяльності, про що надані свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого внесені відомості щодо основного виду діяльності ФОП - « 49.41 вантажний автомобільний транспорт» (а. с. 14, 27-28).

Оскільки, як уже вказано попередньо, матеріалами справи не підтверджується реалізація пального ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , тому застосування до позивача згідно з Рішенням штрафу в розмірі 500000 грн є протиправним.

Пунктами 59.1, 59.3 статті 59 ПК передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З Вимоги видно, що вона сформована на суму податкового боргу 501092 грн станом на 07.12.2021 та включає в себе штрафні санкції в сумі 1092 грн, застосовані ППР №513, та штраф в сумі 500000 грн, застосований Рішенням.

Враховуючи, висновки суду про протиправність ППР №513 та Рішення, Вимога прийнята на підставі цих рішень також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 6 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.