Справа № 420/13051/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ОДЄТЕКС» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання противоправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200160/21 від 27.07.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500500/2022/000433 від 27.07.2022, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позивача, Товариства з обмеженою відповідальність «ОДЄТЕКС», до відповідача, Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, в якій позивач просить:

(1) Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200160/2 від 27.07.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500500/2022/000433 від 27.07.2022 прийняті Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, ідентифікаційний код ВП 44005631).

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач в повній мірі не погоджується з оскаржуваними рішеннями з мотивів їх протиправності, безпідставності та необґрунтованості. На думку позивача, заявлена митна вартість, і правильність її визначення за першим методом повністю підтверджується відомостями з відповідного додатку № 13, підписаного між ТОВ «ОДЄТЕКС» та BASELL SALES & MARKETING COMPANY B. V., рахунку-проформи № від 13.07.2022, рахунку-фактури № від 20.07.2022 та з інших наданих документів.

При цьому, сумніви митного органу в правильності визначення позивачем митної вартості товарів мали характер припущень, а відповідь позивача на запит митниці та раніше наданий перелік документів були обґрунтованими і достатніми для підтвердження числових показників визначеної позивачем митної вартості.

Крім того, в повідомленні, яке в розумінні митного органу відображено як консультація, відповідач не зміг конкретизувати який саме документ вимагається надати, окрім тих, що вже були надані декларантом. Також зі змісту такого повідомлення встановлюється, що фактично відповідач надав не консультацію, а вже сповістив про коригування митної вартості заявлених до митного оформлення товарів.

Також позивач звертає увагу, що посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не можуть бути доказом заниження митної вартості товарів у разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

(б) Позиція відповідача

27.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача зазначає, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення відповідачем митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, які декларант подав до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом із митною декларацією відповідач встановив, що в поданих документах містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що відповідач повідомив декларанта та обґрунтував у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник звертає увагу, що відповідно до фото товару, зроблених під час митного огляду, вантаж надійшов упакованим, проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні відомості щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Також до митного оформлення позивач надав дві скан копії рахунку фактури від 20.07.2022 № , проте з посиланням на різні контракти, а саме в першому йде посилання на контракт № ODX-06/10 від 25.06.2010, а в другому на контракт № ЩЧ-230120 від 23.01.2020, що викликало сумніви стосовно автентичності наданого інвойсу.

Крім того, відповідач наголошує, що декларант за власним бажанням не надав додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не надав всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми виробника; випису з бухгалтерської документації та висновок про вартісні характеристики товарів.

ІІІ. Процедура та рух справи

10.10.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

Позивач є юридичною особою (), основним видом економічної діяльності якого є ткацьке виробництво (13.20).

23.01.2020 між позивачем (Покупець) та компанією «BASELL SALES & MARKETING COMPANY B.V.» (Продавець) укладено контракт № ОХ-230120 відповідно до предмету якого Продавець зобов`язується продати та поставити, а Покупець зобов`язується придбати та прийняти полімери (далі іменовані «Продукти)», що поставляються відповідно до умов, викладених у цьому Договорі. Конкретні умови окремих поставок Продуктів, включаючи, у тому числі, ціни, умови оплати та поставки регулюватимуться Додатками до цього Договору, які будуть невід`ємною частиною цього Договору. Додатки нумеруються в послідовному порядку відповідно до кожної окремої поставки Продуктів, виконаної за цим Договором.

За додатком 13 від 13.07.2022 до вказаного договору, відповідно до якого позивач купує, а компанія «BASELL SALES & MARKETING COMPANY B.V.» продає товар «MOPLEN HP456J» у кількості 22 000 кг, вартістю 34 540,00 євро та товар «MOPLEN HP561R» у кількості 22 000 кг вартістю 34 540,00 євро. Загальна вартість товару згідно з додатком № 13 від 13.07.2022 складає 69 080,00 євро.

У вказаному додатку визначені умови оплати: 100% передплата; упаковка: мішки по 25 кг на палетах по 1375 кг кожна, обгорнута термоусадковою плівкою; умови поставки: FCA, Плоцьк, Польща.

Позивач оплатив вартість поставки відповідної партії товару, що підтверджується платіжним дорученням № 52 від 14.07.2022 на суму 69 080,00 євро.

25.07.2022 декларант ТОВ «ОРІКС ЮГ», що діє в інтересах позивача, за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ № UA500500/2022/024132 до митного оформлення заявив товар: «Полімери пропілену в первинних формах: поліпропілен (гомополімер), MOPLEN HP456J-22000 кг. Сировина у первинній формі у вигляді гранул (не наповнена), партія BG0873722. Питома густина 0,9г/см3, показник текучості розплаву (ПТР) 2,83 грам/10 хвилин при навантаженні 2,16кгс згідно сертифіката виробника 3.1. Використовується для виробництва пластикових виробів (монониток, мотузок та стрічок) методом екструзії». Митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору.

До митної декларації декларант додав:

- сертифікат якості виробника 3.1 від 20.07.2022;

- рахунок-проформу № від 13.07.2022;

- рахунок-фактуру (інвойс) № від 20.07.2022;

- автотранспортну накладну № 046402 від 20.07.2022;

- сертифікат з перевезення товару PL/MF/AS0176890 від 20.07.2022;

- платіжне доручення № 52 від 14.07.2022;

- рахунок-фактуру № 241 від 20.07.2022 про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги;

- доповнення № 13 від 13.07.2022 до контракту № OX-230120 від 23.01.2020;

- контракт № OX-230120 від 23.01.2020;

- договір про надання послуг митного брокера № CM-28 від 24.02.2015;

- довідку ТОВ «ОДЕТЕКС» про склад товару від 25.07.2022;

- митна декларація країни відправлення 22PL445010E1897368 від 20.07.2022.

25.07.2022 відповідач надіслав декларанту повідомлення про надання додаткових документів.

У відповідь на вказане повідомлення декларант додатково надав лист від виробника від 25.07.2022, додаткову виписку з бухгалтерської документації від 25.07.2022, листи від отримувача б/н від 26.07.2022, № 3 від 26.07.2022 та листом № 4 від 27.07.2022 повідомив, що всі документи, які стосуються вантажу по ВМД UA500500/2022/024132 вже надані, інші додаткові документи надаватись не будуть.

Відповідач, здійснивши процедуру консультацій із позивачем, склав картку-відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000433 від 27.07.2022 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200160/2 від 27.07.2022.

У графі 33оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів в якості підстав для його прийняття зазначено:

- ???у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 22.07.2022 № 244 не містить інформації щодо умов поставки товару;

- відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Відповідно до фото товару, зроблених під час митного огляду, вантаж надійшов упакованим. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товар;

- також до митного оформлення було надано дві скан копії рахунку фактури від 20.07.2022 № , але з посилення на різні контракти, а саме в першому йде посилення на контракт № ODX-06/10 від 25.06.2010, в другому на контракт № OX-230120 від 23.01.2020. Це викликало сумніви стосовно автентичності наданого інвойсу;

- за результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості - за резервним методом. 3 метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄAIC Держмитслужби та встановлено, що по товару № 1 рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару № 1, є більшим та становить - 2.1868 Євро/кг (МД від 12.05.2022 № UA209140/2022/038165).

V. Джерела права та висновки суду

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 по справі №815/5791/17.

Із матеріалів справи суд встановив, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач подав до відповідача повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 22.07.2022 № 244 не містить інформації щодо умов поставки товару, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом 13.07.2022 між позивачем та «BASELL SALES & MARKETING COMPANY B.V.» підписаний додаток № 13 до договору № ОХ-230120 від 23.01.2020, в якому безпосередньо вказано умови поставки: FСА Плоцьк, Польща. Сторонами погоджено, що поставка відповідної партії товару здійснюється на умовах FCA (Free Carrier - «Франко перевізник»).

Згідно з правилами Інкотермс за умовами поставки FCA продавець зобов`язується доставити другій стороні вантаж, який вже пройшов митне очищення, доставивши його в зазначений ним місце. При цьому, базисні умови поставки FСА Інкотермс 2020 не вказують ціну за товар і спосіб оплати, не визначають, коли повинна бути проведена оплата, не регламентують перехід права власності на товар або наслідки порушення договору. Ціна і перехід права власності визначаються в умовах договору купівлі-продажу. Зокрема, відповідні умови зазначено в рахунку-проформі № від 13.07.2022. В документі, що підтверджує вартість перевезення № 244 від 22.07.2022 також зазначено маршрут перевезення «Плоцьк-Одеса».

Таким чином, наявність чи відсутність у документі, що підтверджує вартість перевезення товару певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що відповідно до фото товару, зроблених під час митного огляду, вантаж надійшов упакованим, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товар, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що п.2 вже досліджуваного договору № ОХ-230120 від 23.01.2020 передбачає, що ціна Продукту вказується в додатках в євро за 1 метричну тонну (МТ). Ціна продуктів включає вартість упаковки та маркування у відповідності до пункту 6 даного Договору. При цьому, п.6 визначає, що упаковка повинна відповідати пакувальним стандартам Продавця. На кожну партію повинне бути нанесене стандартне маркування.

При цьому, як вже суд зазначав в додатку 13 від 13.07.2022 до вказаного договору передбачено, що пакування має бути наступним чином: мішки по 25 кг на палетах по 1375 кг кожна, обгорнута термоусадковою плівкою.

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларант зазначає ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Таким чином, вартість упаковки, маркування товару вже закладена в загальну вартість товару, а тому, при розрахунку митної вартості, не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням і завантаженням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що до митного оформлення було надано дві скан копії рахунку фактури від 20.07.2022 № , але з посилення на різні контракти, а саме в першому йде посилення на контракт № ODX-06/10 від 25.06.2010, в другому на контракт № OX-230120 від 23.01.2020, що викликало сумніви стосовно автентичності наданого інвойсу, суд зазначає наступне.

У поясненнях від 26.07.2022, які декларант направив митному органу, він зазначив, що під час оформлення розрахункових документів на партію товару продавець допустив описку, а саме зазначив реквізити іншого договору. Така описка була виправлена шляхом надання вірного інвойсу з посиланням на договір № ОХ-230120 від 23.01.2020 та додаток до нього № 13 від 13.07.2022. Виходячи із вказаних обставин, декларант просив ігнорувати рахунок № від 20.07.2022 з посиланням на контракт № ODX-06/10 від 25.06.2010, а вважати вірним інвойс № від 20.07.2022 з посиланням на договір № ОХ-230120, від 23.01.2020 та додаток до нього № 13 від 13.07.2022.

При цьому, як суд встановив, вказані пояснення відповідач до уваги не прийняв та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості.

Посилання в оскаржуваному рішенні на аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби є безпідставними, так як наявність у митного органу інформації щодо іншої ціни ніж та, що заявлена декларантом, не є підставою для здійснення коригування митної вартості. При цьому, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

При цьому, суд звертає увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012. «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.

Позиція митного органу щодо не підтвердження цінової складової митної вартості у цій справі не доведена, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 481,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 12396 від 16.09.2022 та у сумі 2 481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12466 від 06.10.2022.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

Крім того, у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу адвокатського об`єднання в розмірі 7 500,00 грн.

Також 16.11.2022 від позивача надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів та розподіл судових витрат.

Суд встановив, що для надання правничої допомоги та представництва своїх інтересів позивач (надалі Клієнт) уклав договір з Адвокатським об`єднанням «СІ.ЕЛ.ЕС.» (надалі Адвокатське об`єднання) про надання професійної правничої (правової) допомоги № 56 від 26.08.2020, відповідно до п.1 якого Адвокатське об`єднання приймає на себе обов`язки (зобов`язання) з надання професійної правничої (правової) допомоги на підставі доручень Клієнта.

Відповідно до Додаткової угоди № 9 від 24.08.2022 до Договору № 56 про надання професійної правничої (правової) допомоги Клієнт надає доручення Адвокатському об`єднанню на представництво інтересів Клієнта в межах звернення до Одеського окружного адміністративного суду за позовом ТОВ «ОДЄТЕКС» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання противоправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200160/21 від 27.07.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500500/2022/000433 від 27.07.2022.

Відповідно до п.2 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання по справі складає 7 500,00 грн. та має бути сплачений Клієнтом до моменту вирішення Одеським окружним адміністративним судом спору у справі за позовом ТОВ «ОДЄТЕКС» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (але в будь-якому випадку не пізніше 5-ти (п`яти) банківських днів з дати прийняття Одеським окружним адміністративним судом рішення у справі).

Позивач також надає до суду Акт-рахунок № 9 від 24.08.2022 щодо оплати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7 500,00 грн., платіжне доручення від 16.09.2022 № 12395 на суму 7 500,00 грн. та Акт приймання-передачі наданої АО «СІ.ЕЛ.ЕС» професійної правничої (правової) допомоги на користь ТОВ «ОДЄТЕКС» за Договором № 56 від 26.08.2020 та Додатковою угодою № 9.

Суд встановив, що відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» на користь ТОВ «ОДЄТЕКС» за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № 56 від 26.08.2020 та додатковою угодою № 9, АО «СІ.ЕЛ.ЕС.» надано наступні послуги:

- проведення зустрічі з Клієнтом (в особі представника та керівника) з приводу обговорення спірних правовідносин між ТОВ «ОДЄТЕКС» та Одеською митницею, як ВП ДМСУ. Попереднє ознайомлення з первинною документацією, яка стосується спірних правовідносин;

- аналіз та дослідження наданих Клієнтом документів по взаємовідносинам між ТОВ «ОДЄТЕКС» та Одеською митницею, як ВП ДМСУ, з приводу митного оформлення товару за митною декларацією № UA500500/2022/024132. Запитування у Клієнта додаткових документів;

- зустріч з Клієнтом (в особі представника та керівника) з приводу проведення консультації з питань найбільш ефективного способу захисту його порушених прав та інтересів. Визначення, обговорення та затвердження обраного способу захисту порушених прав та інтересів Клієнта. Обговорення та погодження необхідності звернення до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, як ВП ДМСУ, про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

- складання адвокатом Байдеріним О.А. та направлення адвокатського запиту № 351 від 16.09.2022 р. на адресу Одеської митниці, як ВП ДМСУ;

- підготовка позовної заяви ТОВ «ОДЄТЕКС» до Одеського окружного адміністративного суду щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - загалом більше 32 роб. годин. Підготовка та засвідчення копій документів відповідно до вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003» для подачі в якості документального підтвердження наведених у позовній заяві посилань та тверджень ТОВ «ОДЄТЕКС»;

- підготовка (складання) клопотання про подання (приєднання) додаткових доказів та розподіл судових витрат у справі 3 год.

Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 7 500, 00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідачів, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 5000, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200160/2 від 27.07.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500500/2022/000433 від 27.07.2022 прийняті Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» судовий збір в розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві),00 грн. та витрат на професійну правову допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч), 00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС», адреса: 65010, м. Одеса, вул. Бригадна, буд. 131, .

Відповідач: Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, .

Суддя Оксана БОЙКО