Справа № 280/5951/22
Суддя: Духневич Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Справа № 280/5951/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Духневича О.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 31 від 17.06.2022 (про перерахунок пенсії);

зобов`язати відповідача виплатити позивачу пенсію з 07.06.2022, перераховану відповідно до законодавства України, з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що з грудня 2012 року виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, у зв`язку із чим виплата призначеної їй пенсії за віком була припинена. Вказує, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі № 280/2697/19 відповідача було зобов`язано поновити та виплатити їй пенсію за віком починаючи з 24.05.2019. На виконання вказаного рішення суду відповідачем було поновлено виплату їй пенсії, розмір якої становив 1734,06 грн., а після проведеного перерахунку у лютому 2022 року розмір пенсії склав 2152,35 грн. Крім того зауважує на тому, що у липні 2021 року зверталася до відповідача із заявою щодо виплати їй пенсії за період з 01.05.2013 по 01.05.2019, у відповідь на яку отримала відмову. Вважаючи таку відмову незаконною зверталася до Запорізького окружного адміністративного суду, який рішенням від 05.11.2021 визнав таку відмову відповідача протиправною та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити їй пенсію за віком з 01.06.2013 по 01.05.2019. На виконання вказаного рішення суду відповідачем здійснено нарахування та виплату пенсії за віком за вказаний період, разом з цим рішенням відповідача № 31 від 17.06.2022 розмір її пенсії зменшено до 1048,50 грн., визначеному на рівні 2013 року. Посилаючись на норми чинного законодавства зазначає, що пенсія не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку із чим вважає, що прийняте рішення відповідача № 31 від 17.06.2022 (про перерахунок пенсії) є протиправним, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.10.2022 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 15.12.2022 на адресу суду надіслав відзив (вх. № 47700), у якому зазначив про те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі № 280/2697/19 ним було прийнято рішення від 22.11.2019 № 31, яким позивачу поновлено виплату пенсії з 24.05.2019. Крім того, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі № 280/6881/21 ним було здійснено нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з 01.06.2013 по 01.05.2019. Виплата була здійснена у 2022 році. З огляду на що вважає, що ним у повному обсязі виконані вказані рішення суду. До того ж зазначив про те, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 вказаного Закону, та інші особи, передбачені цим Законом, тобто, однією з умов, які передбачають наявність у особи права на отримання пенсії є її належність до громадянства України. Згідно з пунктом 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України, однак позивачем не надано відповідачу обов`язкового документу про своє місце проживання або реєстрації. З огляду на зазначене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

19.12.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 48097), в яких вказує про те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 Управлінням було прийнято рішення від 17.06.2022 № 31 про перерахунок пенсії позивачу з 01.06.2013 довічно у розмірі 1048,50 грн., розмір якої встановлено станом на 01.06.2013. Інші рішення від 17.06.2022 щодо перерахунку пенсії позивача в матеріалах пенсійної справи не містяться. З огляду на, що вважає, що пенсія позивачу розрахована на підставі вказаного рішення суду відповідно до норм чинного законодавства, отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 22.10.2021 зі строком дії до 22.10.2031.

По досягненні пенсійного віку, позивачу була призначена пенсія за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.12.2011.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі № 280/2697/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 28.05.2019 № 135/р, яким ОСОБА_1 відмовлено у поновлені виплати пенсії за віком та зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату пенсію за віком, починаючи з 24.05.2019.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 22.11.2019 поновлено виплату пенсії позивачу, починаючи з 24.05.2019, розмір якої склав 1734,06 грн.

В подальшому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі № 280/6881/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.06.2013 по 01.05.2019 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 01.06.2013 по 01.05.2019.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку позивачем з 01.03.2022 був здійснений перерахунок розміру пенсії позивача, у зв`язку із чим станом на 01.03.2022 розмір пенсії позивача склав 2152,35 грн.

17.06.2022 відповідачем було прийнято рішення № 31, на підставі якого з 07.06.2022 позивачу було здійснено перерахунок її пенсії, розмір якої розрахований станом на 01.06.2013 та склав 1048,50 грн.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну (стаття 33 Конституції України).

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Суд звертає увагу на те, що в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі № 280/2697/19, яке набрало законної сили 27.08.2019, визначено право позивача на отримання пенсії за віком, на підставі чого зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату пенсію за віком, починаючи з 24.05.2019.

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV, зокрема, визначено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 25 Закону № 1058-IV передбачено формулу, за якою обчислюється коефіцієнт страхового стажу, в якій:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Частинами 2 та 3 статті 42 Закону № 1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Вказане положення дублюється у частині 2 статті 7 Закону № 1058-IV.

Частиною 2 статті 5 Закону № 1058-IV визначено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, мінімальний розмір пенсії за віком.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що пенсія позивача не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з чого слідує, що відповідач не мав права на те, щоб виплачувати позивачу призначену йому пенсію за віком у розмірі нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До того ж, суд вважає, що позиція відповідача, яка зазначена у відзиві на позов та в додаткових поясненнях про те, що пенсія позивача з 07.06.2022 розрахована у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки її розрахунок здійсненний на підставі рішення суду від 05.11.2021 у справі № 280/6881/21, розмір якої встановлено станом на 01.06.2013 та складає 1048,50 грн., є помилковою, оскільки відсутність у зазначеному рішенні суду зобов`язань щодо здійснення в подальшому перерахунку пенсії позивача у відповідності до норм пенсійного законодавства України не може бути підставою для встановлення розміру пенсії позивача станом на 01.06.2013.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що предметом розгляду справи № 280/6881/21 було питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії за віком у період з 01.06.2013 по 01.05.2019.

Будь-яких обмежень щодо встановлення розміру пенсії позивача вказаним рішенням не встановлено, а тому слід дійти висновку, що з дня виконання відповідачем рішення суду від 05.11.2021 позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Більш того, Верховний Суд у постанові від 05.11.2021 у справі № 540/1729/19 зазначив про те, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується той факт, що розмір пенсії позивача станом на 07.06.2022 складає 1048,50 грн.

При цьому, у відповідності до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 1934,00 грн., з 1 липня 2027,00 грн., з 1 грудня 2093,00 грн.

Таким чином, новий розмір пенсії позивача з 07.06.2022 є нижчим встановленого законом прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Отже, рішення відповідача № 31 від 17.06.2022, на підставі якого позивачу з 07.06.2022 було здійснено перерахунок та виплату пенсії у розмірі, який є нижчим встановленого законом прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із статтею 46 Конституції України, пенсія є одним із видів соціального захисту, право на яке громадянину гарантується.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України» зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасувати рішення відповідача № 31 від 17.06.2022 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію з 07.06.2022 в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до норм чинного законодавства України, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 992,40 грн., які підтверджуються квитанцією № від 11.10.2022, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 9, 134, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 31 від 17.06.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію з 07.06.2022 в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до норм чинного законодавства України, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич