Справа № 160/781/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/781/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року (суддя Сліпець Н.Є.) в справі № 160/781/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р-У від 01 вересня 2021 року у розмірі 27 571,25 грн., зобов`язання закрити інтегровану картку платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску за позивачем.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р від 01 вересня 2021 року у сумі 27 571,25 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вважає, що позивач, будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець та не будучи особою, яка звільняється від сплати єдиного внеску, зобов`язаний визначати базу нарахування та сплачувати єдиний внесок у розмірі, не меншому за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому недоїмка зі сплати єдиного внеску утворилась за період четвертий квартал 2011 року в розмірі 1031,99 грн. та з 2018 по жовтень 2019 року в загальному розмірі 26 539,26 грн.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04 квітня 2020 року по 11 жовтня 2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

11 жовтня 2019 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

04 лютого 2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі даних інформаційної системи податкового органу прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-527-04-63 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 19 308,71 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року в справі №160/11473/19, яке набрало законної сили 20 лютого 2020 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-527-04-63 від 04 лютого 2019 року у розмірі 19 308,71 грн.

01 вересня 2021 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р-У, в якій зазначено, що станом на 02 листопада 2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 27 571,25 грн.

Підставою для формування даної вимоги стала інформація, наявна в базі даних інформаційної системи податкового органу по інтегрованій картці платника податків, в якій відображено наступні несплачені нарахування на момент винесення оскаржуваної вимоги: за 2017 рік по строку сплати 09 лютого 2018 року - 8 448,00 грн.; за 1 квартал 2018 року по строку 19 квітня 2018 року - 2457,18 грн. (мінімальна заробітна плата 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн. в місяць, за 3 місяці відповідно 2457,18 грн.); за 2 квартал 2018 року по строку сплати 19 липня 2018 року - 2457,18 грн.; за 3 квартал 2018 року по строку сплати 19 жовтня 2018 року - 2457,18 грн.; за 4 квартал 2018 року по строку сплати 21 січня 2019 року - 2457,18 грн.; за 1 квартал 2019 року по строку сплати 19 квітня 2019 року - 2754,18 грн.; за 2 квартал 2019 року по строку сплати 19 липня 2019 року - 2457,18 грн.; за 3 квартал 2019 року по строку сплати 21 жовтня 2019 року - 2457,18 грн.; за 4 квартал 2019 року по строку сплати 20 січня 2020 року - 2457,18 грн.; за 1 квартал 2020 року по строку сплати 21 квітня 2020 року - 2078,12 грн.

Вимога включає суму боргу у розмірі 27 571,25 грн. за період з 2017 року по І квартал 2020 року.

У зв`язку з несплатою позивачем сум ЄСВ, визначених вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р від 01 вересня 2021 року, ГУ ДПС у Дніпропетровській області направило для примусового виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р-У від 01 вересня 2021 року як узгоджену.

Враховуючи, що позивач протягом 2017, 2018, 2019, 2020 років, які включені у періоди нарахування єдиного внеску вимогою №Ф-728-52/04-63р від 01 вересня 2021 року, був найманим працівником, отримував заробітну плату, з якої щомісячно відраховувались суми єдиного внеску не нижче встановленого законодавством розміру, суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього нараховував та сплачував його роботодавець, у позивача відсутній обов`язок по сплаті вказаного внеску, тому дійшов висновку, що нарахування Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області недоїмки з єдиного внеску за період, коли позивач фактично не здійснював діяльність як фізична особа-підприємець та не отримував доходу, а вказаний внесок за нього сплачували роботодавець, є протиправним.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р-У від 01 січня 2021 року, про скасування якої просить позивач, містить літеру «У», тобто є узгодженою, адже сформована відповідачем з метою направлення на примусове виконання до органів державної виконавчої служби як узгодженої.

Суд першої інстанції врахував, що у зв`язку з неотриманням первинно сформованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р від 01 вересня 2021 року (без літери «У»), належним способом захисту порушеного права позивача є скасування первинної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р від 01 вересня 2021 року, без проставленої літери «У», як такої, що сформована у зв`язку з протиправним визначенням недоїмки з ЄСВ.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01 вересня 2021 року №Ф-728-52/04-63р Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо сплати заборгованості з єдиного внеску у сумі 27 571,25 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області закрити інтегровану картку платника з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску суд першої інстанції зазначив, що особа знімається з податкового обліку після проведення контролюючим органом комплексу дій, які станом на день розгляду справи судом не проводились, а доказів відмови позивачу у вчиненні відповідних дій суду не надано. Оскільки вимогу про наявність податкового боргу з єдиного внеску визнано протиправною та скасовано, тобто визнано відсутність у позивача боргу з єдиного внеску судовим рішенням, яке не набрало законної сили станом на день його прийняття, вимога про закриття інтегрованої картки платника, на думку суду першої інстанції, є передчасною, у зв`язку з чим суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї частини позову.

Але з метою захисту порушеного права позивача суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, тому зобов`язав ГУ ДПС у Дніпропетровській області скасувати нараховану недоїмку зі сплати єдиного внеску із внесенням відповідної інформації до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з особового рахунку (інтегрованої картки) платника податків нарахувань зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 27 571,25 грн.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 04 квітня 2020 року.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 11 жовтня 2021 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням.

ГУ ДФС 04 лютого 2019 року прийнято вимогу (недоїмки) №Ф-728-527-04-63 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 19 308,71 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року в справі №160/11473/19, яке набрало законної сили 20 лютого 2020 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-527-04-63 від 04 лютого 2019 року на суму недоїмки у розмірі 19 308,71 грн.

ГУ ДПС 01 вересня 2021 року сформовано нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р-У, відповідно до якої станом на 02 листопада 2021 року за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 27 571,25 грн., яка утворилась за період з 2017 року по І квартал 2020 року.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-52/04-63р від 01 вересня 2021 року ГУ ДПС направлена для примусового виконання як узгоджена, до номеру вимоги додана позначка «У» (узгоджена).

Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків підтверджено факт виплати позивачу доходу третіми особами (роботодавцями), а також нарахування та перерахування єдиного внеску за період з 2017 р. по 1 квартал 2020 р.

В інтегрованій картці платника ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 27 571,25 грн.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність нарахування єдиного внеску фізичній особі-підприємцю, який не здійснює підприємницьку діяльність та не отримує доходу від підприємницької діяльності, та одночасно перебуває у трудових відносинах з юридичною особою (є застрахованою особою та за нього роботодавцем сплачується страховий внесок).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 якого недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Верховним Судом в постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 440/2149/19 висловлена правова позиція, яка полягає у тому, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач в періоді, за який сформовано оскаржену вимогу був найманим працівником, тобто застрахованою особою, а платником єдиного внеску (роботодавцем) за нього сплачувався єдиний внесок щомісячно, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність оскарженої вимоги.

Доводи апелянта стосовно того, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно є найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як фізичну особу-підприємця, а факт перебування позивача в трудових відносинах не звільняє позивача від обв`язку сплати єдиного внеску, спростовані приведеною вище правовою позицією Верховного Суду, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України має враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права.

Апелянтом не приведено будь-яких доводів у спростування обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, тому враховуючи приписи частини першої статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судом не надається оцінка цієї частині судового рішення.

Доводи апелянта стосовно того, що робота позивача за трудовим договором на підприємстві не виключає можливості здійснення ним підприємницької діяльності, а Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено звільнення від сплати єдиного внеску фізичної особи-підприємця, яка одночасно є найманим працівником, спростовані приведеними вище висновками суду, а також тим фактом, що відповідачем не надано доказів отримання позивачем доходу від провадження підприємницької діяльності в період, коли він був найманим працівником.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, встановлених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року в справі № 160/781/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року в справі № 160/781/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 грудня 2022 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко