Справа № 500/2015/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2015/22 пров. № А/857/13819/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №500/2015/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії -

суддя (судді) в суді першої інстанції Подлісна І.М.

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення: 25.07.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати дії відповідача відносно його призову на військову службу під час мобілізації незаконними; зобов`язати відповідача надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстави, яка визначена в абзаці 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , як відповідач по справі, не може надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, яка передбачена абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки він 12 березня 2022 року призваний та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідач не наділений повноваженнями щодо розгляду рапортів та документів, які підтверджують підстави звільнення з військової служби.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке постановлене з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що у позивача відсутній обов`язок, передбачений законодавством, подання під час постановки на військовий облік підтверджуючих документів, які б надавали останньому право на відстрочку від призову, оскільки це відбувається під час призову. В усній бесіді з представником відповідача під час постановки на військовий облік позивач повідомив про наявність трьох дітей. При цьому, йому не було вручено повістки про призов.

Відповідач подав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо доводів апелянта та просив залишити рішення суду без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю був зареєстрований та проживав у м. Харкові. На початку березня 2022 року у зв`язку з російською збройною агресією він з сім`єю (дружиною та двома дітьми) був вимушений залишити м.Харків, тому зараз вони є вимушено переміщеними особами.

Указом Президента України №69/2022 «Про Загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року було оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Громадянин ОСОБА_1 10.03.2022 року звернувся до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про взяття на облік у зв`язку із зміною місця проживання, до якої були додані копія паспорта та копія військового квитка.

Станом на день подачі заяви ОСОБА_1 мав статус - «обмежено придатний до військової служби», про що у військовому квитку є відповідний запис.

Позивач має на утриманні трьох дітей до 18 років, що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2022 року за №52 військовозобов`язаний солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу із запасу та призначений в команду НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу"(далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно статті 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно частини другої статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону №3543-XII передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абзацу першого частини першої вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною третьої статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Частиною п`ятою статті 22 вищевказаного Закону передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно підпункту 2 пункту 1 статті 37 Закону № 2232-ХІІ та пункту 18 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають особи, які прибули з інших місцевостей на нове місце проживання.

Відповідно до пункту 3 статті 37 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

Статтею 23 Закону №3543-XII встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до вимог вищевказаної статті передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Частиною другою статті 26 цього Закону встановлено, що посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Як слідує з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_1 10.03.2022 року звернувся до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про взяття на облік у зв`язку із зміною місця проживання, до якої були додані копія паспорта та копія військового квитка.

Так, згідно поданої заяви від 10 березня 2022 року, ОСОБА_1 був поставлений на тимчасовий військовий облік у сьомому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований у Журналі добровольців сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 та у Журналі реєстрації довідок на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду.

За результатами військово-лікарської комісії при сьомому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 10 березня 2022 року видана довідка за №279/232 та визнано позивача обмежено придатним до військової служби. Обмежена придатність не є підставою для звільнення від призову під час мобілізації.

Згідно поіменного списку №412 від 11 березня 2022 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби до навчального центру військової частини НОМЕР_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2022 року №52 військовозобов`язаний солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу із запасу та призначений в команду НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Таким чином, після проходження медичного огляду та визнання ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби, його направлено до навчального центру Військової частини НОМЕР_1 , після чого був призваний на військову службу.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних підтверджуючих документів щодо повідомлення ним посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 про наявність у нього на утриманні трьох дітей як підставу для відстрочки від призову під час мобілізації, що свідчить про відсутність підстав для визнання дій відповідача відносно призову позивача на військову службу під час мобілізації неправомірними.

При цьому, матеріали справи не містять доказів звернення позивача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час його призову на військову службу.

Разом з тим, оскільки 12 березня 2022 року ОСОБА_1 призваний та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , позивач має право подавати командиру військової частини рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення його з військової служби.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №500/2015/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 19.12.2022.