Справа № 120/5304/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 грудня 2022 р. Справа № 120/5304/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що по досягненню 60 років позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності необхідного страхового стажу - 29 років. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні їй пенсії протиправним, оскільки страховий стаж позивача підтверджується записами у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечує проти задоволення позовних вимог. При цьому, мотивуючи відзив представник зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області винесене рішення № 9 від 01.07.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки позивач має лише 28 років 04 місяці 12 днів страхового стажу, при необхідному 29 років.

Позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до доводів якої вона наполягає на задоволенні позову, наголошуючи, що вона не могла контролювати роботу бухгалтерів та керівників за місцем своєї роботи щодо належного подання фінансової звітності до Пенсійного фонду України.

Ухвалою суду від 02.11.2022 року запропоновано ОСОБА_1 висловити свою позицію щодо заміни первісного відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) належним відповідачем (Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області або Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області) або залучення до участі у справі співвідповідача (Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області або/та Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області), подавши відповідне клопотання про заміну або залучення такої особи, або висловити заперечення чи навести інші доводи з даного процесуального питання. При цьому позивачці слід зазначити з рішенням ( діями ) якого саме з Головних управлінь Пенсійного фонду України у відповідній області вона не згодна.

Ухвалою суду від 11.11.2022 за клопотанням позивачки залучено до участі в справі як співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Цією ж ухвалою встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області 15-денний строк, з дня отримання даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 261 КАС України.

Ухвалу суду доставлено до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 14.11.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У визначений судом строк Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відзив на позовну заяву до суду не подало.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також суд зауважує, що від відповідача на адресу суду не надходило заяв про неможливість вчасно подати відзив та продовження строків для його подачі.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку письмового провадження.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 24.06.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненні 60-річного віку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове пенсійне страхування. До заяви були надані документи, які підтверджують наявність страхового стажу необхідного для призначення пенсії.

За наслідком розгляду заяви позивачки та долучених до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області винесено рішення №59 від 01.07.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж визначений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років. Страховий стаж особи становить 28 років 04 місяці 12 днів. За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2009, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з записами, які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 , вбачається, що з 01.09.1979 по 01.07.1984 позивач навчалася в Київському технологічному інституті харчової промисловості.

З 02.11.1981 по 31.12.1981 працювала лаборантом в інституті.

З 01.08.1984 по 12.05.1985 працювала майстром безалкогольного цеху Вороновицького консервного заводу.

З 12.05.1985 по 15.08.1988 працювала технологом цеху безалкогольних напоїв Хлібокомбінату Жмеринського РПС.

З 19.08.1988 по 18.01.1993 по переводу з попереднього місця роботи працювала інженером технологом заводу "Сектор".

З 18.01.1993 по 19.02.1997 по переводу з попереднього місця роботи працювала технологом заводу по виробництву товарів Жмеринської РПС.

З 07.06.1997 по 06.12.1997 та з 25.12.1997 по 19.06.1998 - позивач перебувала на обліку в Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості.

З 14.08.1998 по 04.06.2002 позивач працювала інспектором-статистом в Управлінні сільського господарства і продовольства Жмеринської райдержадміністрації.

Згідно з записом в трудовій книжці позивачки, відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації № 179 від 27.08.1998 року Управлінні сільського господарства і продовольства Жмеринської райдержадміністрації перейменовано в Управління агропромислового комплексу Жмеринської райдержадміністрації. Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації № 150 від 24.07.2000 року Управління агропромислового комплексу перейменовано в Управління сільського господарства і продовольства.

З 05.06.2002 по 29.02.2012 позивач працювала на посаді агронома І категорії по аналітичній роботі в Жмеринській райдержнасінінспекції по переводу з Управління сільського господарства і продовольства Жмеринської райдержадміністрації.

З 01.03.2012 по 01.09.2014 працювала на посаді провідного фахівця відділу аналітичної роботи та метрологічного забезпечення Управління контролю якості насіння та садивного матеріалу в Державній інспекції сільського господарства у Вінницькій області по переводу з Жмеринської райдержнасінінспекції.

Відповідно до архівної довідки Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області від 13.04.2022 №01-15-156 позивач в період з 2002 по 2007 роки отримувала заробітну плату в Жмеринській районній державні насіннєвій інспекції.

Згідно з архівною довідкою Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області від 13.04.2022 №01-15-157 ОСОБА_1 була призначена у насіннєву інспекцію Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області наказом № 16 від 05.06.2002 на посаду агронома 1-ї категорії по аналітичній роботі з оплатою згідно штатного розпису, по переводу з управління сільського господарства і продовольства. Також повідомлено, що документи, а саме, накази начальника з особового складу (кадрових питань) за 2009- 2012 роки до архівного відділу Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області не надходили взагалі, тому надати підтверджуючу довідку про переведення та звільнення вище вказаної громадянки не можливо.

На запит позивача від 29.06.2022 року до архівного відділу Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, архівною довідкою від 06.07.2022 року № 01-15-157, повідомлено, що в документах з кадрових питань (особового складу) Жмеринської районної державної насіннєвої інспекції за 1947-2008 роки відсутні відомості про перейменування, зміну назви вищевказаної установи.

Проте, відповідно до архівної копії № 01-15-256 від 06.07.2022 року надано Наказ №19 від 4 липня 2011 року Державної інспекції сільського господарства України Про реорганізацію Вінницької обласної державної хлібної інспекції, Вінницької обласної державної насіннєвої Інспекції, ... Жмеринської районної державної насіннєвої інспекції..." шляхом злиття в Державну інспекцію сільського господарства в Вінницькій області.

Дана реорганізація проводилась на виконання Указів Президента України від 09.12.2010 року № 1085 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади, від 13.04.2011 року № 459 Про державну інспекцію сільського господарства України та з метою оптимізації діяльності контрольно-інспекційних органів в агропромисловому комплексі, керуючись Господарським кодексом України, законом України Про управління об`єктами державної власності, наказом Міністерства аграрної політики України від 13.12.2010 №812 Про заходи з реорганізації Міністерства аграрної політики України, Актом приймання передачі майнових прав, обов`язків, цілісних майнових комплексів, підприємств, установ та організацій від Міністерства аграрної політики України до сфери управління Державної інспекції сільського господарства України від 11.06.2011 року.

Зазначеним Наказом №19 від 4 липня 2011 року Державної інспекції сільського господарства України Про реорганізацію... було визнано Державну інспекцію сільського господарства в Вінницькій області правонаступником майнових прав і обов"язків Вінницької обласної державної хлібної інспекції, Вінницької обласної державної насіннєвої інспекції, ... Жмеринської районної державної насіннєвої інспекції... (Пункт 2).

Про відповідні заходи по реорганізації Вінницької обласної державної насіннєвої інспекції свідчить і архівна копія № 01-15-255 від 06.07.2022 року (Наказ № 34-к від 06.07.2011 року).

Надаючи оцінку рішенню територіального органу Пенсійного фонду України в частині щодо не зарахування до страхового стажу позивачки відповідних періодів роботи, а також позовним вимогам позивача про зарахування до стажу роботи періодів з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року, суд зауважує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку чи інвалідності на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Суд наголошує, що відповідний період роботи ( з 01.01.2004 по 31.12.2009) належним чином відображений в трудовій книжці позивачки, а оскаржуване рішення №59 від 01.07.2022 року не містить обґрунтування чому наявний страховий стаж позивачки не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Надаючи оцінку доводам територіального органу Пенсійного фонду України щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року, в зв`язку з відсутністю даних про сплату внесків у вказаний період, суд зауважує наступне.

У відповідності до положень абз. 37, 39 ст. 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з ст. 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідно до ч. 16 ст. 106 Закону №1058-IV, виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Системний аналіз вищезазначених норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника позивач не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, з огляду на колегія суддів вважає, що наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи.

Надаючи оцінку обставинам даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17), від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), від 12 вересня 2019 року у справі №489/2283/16-а (провадження № К/9901/18617/18), згідно з якою несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Враховуючи, що спірний період роботи підтверджуються наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивачки, що свідчить про факт її роботи у період з 01.01.2004 по 31.12.2009, відповідач протиправно не зарахував вказані періоди до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відтак, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Тернопільській області за наслідком розгляду заяви позивачки та доданих до неї документів при прийнятті рішення №59 від 01.07.2022 року було безпідставно не враховано період роботи позивачки з 01.01.2004 по 31.12.2009 до її страхового стажу.

Вирішуючи дану справу, суд також керується положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згідно з якими суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи, суд зазначає, що відповідний період роботи ( з 01.01.2004 по 31.12.2009) має бути зарахований до страхового стажу позивача, а в сукупності з іншими періодами роботи, які визнаються відповідачем, у позивача наявний страховий стаж понад 29 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому суд враховує, що 21.05.2022 року позивачка досягла віку 60 років, а з заявою про призначення пенсії за віком звернулася 24.06.2022 року.

Таким чином, пенсія за віком має бути призначена позивачці з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 22.05.2022 року.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №59 від 01.07.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ( до якого позивач звернулася з заявою про призначення їй пенсії) призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " з 22.05.2022 року, зарахувавши при цьому до страхового стажу позивача період її роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2009.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що з вищенаведених мотивів та підстав адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України і присуджує на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №59 від 01.07.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.05.2022 року, зарахувавши при цьому до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області, 07.06.1996 р.)

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21050, ).

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна