Справа № 520/22730/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 р. Справа № 520/22730/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 13.12.21 по справі № 520/22730/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі також - відповідач, Управління, виконавча служба, владний суб`єкт), в якому просила:

- визнати протиправними дії і бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиконання вимог ст. 1, 4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження» та невжиття заходів за ВП № 60462491 за виконавчим листом № 520/5950/19, виданим 18.10.2019 на виконання рішення суду від 08.07.2019;

- визнати протиправною бездіяльність і відмову начальника Управління органу МЮ у розгляді заяви про відновлення ВП і вжиття заходів і дій згідно із Законом України «Про виконавче провадження»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), - постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2021 за ВП № 60462491, відкритим за виконавчим листом № 520/5950/19, виданим 18.10.2019 на виконання рішення суду від 08.07.2019;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), , інд. 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого 16, виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження» і вжити заходів примусового виконання рішення суду № 520/5950/19 від 08.07.2019;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на неправомірність дій відповідача, позивачка наводить обставини справи, зазначені нею у позовній заяві.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, щодо невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» про вчинення заходів і дій виконання у повному обсязі рішення суду від 08.07.2019 у справі № 520/5950/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019, а також не надсилання в установленому законом порядку і не надання копії вчинених дій і постанови про закінчення виконавчого провадження;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), - постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60462491 від 24.03.2020 за виконавчим листом № 520/5950/19 від 18.10.2019 на виконання рішення суду від 08.07.2019 у справі № 520/5950/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_2 з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, виконати вимоги Закону України Про виконавче провадження та здійснити заходи і дії щодо виконання у повному обсязі рішення суду за нормою частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року» за відновленим виконавчим провадженням ВП №60462491 за виконавчим листом № 520/5950/19 від 18.10.2019, на виконання рішення суду від 08.07.2019 у справі № 520/5950/19 про зобов`язання органу ПФУ провести ОСОБА_2 з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1- р(11)/2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 520/6574/2020 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 520/6574/2020 за позовом ОСОБА_2 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 520/6574/2020 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Під час розгляду вказаної справи Другим апеляційним адміністративним судом встановлені такі обставини:

«Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року № 520/5950/19 - скасовано рішення Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 67 від 28.05.2019, яке винесено відносно ОСОБА_2 та зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести позивачу з 25.04.2019 року перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести відповідні виплати (з урахуванням сплачених раніше сум пенсії).

Вказане рішення набрало законної сили 08.08.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року № 520/5950/19 - заяву позивача задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме: боржника - Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.).

18.10.2019 Харківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист від 08.07.2019 року № 520/5950/19.

01.11.2019 на підставі заяви позивача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 08.07.2019 року № 520/5950/19, виданого Харківським окружним адміністративним судом 18.10.2019 року та надіслано сторонам виконавчого провадження, з вимогою виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Також 01.11.2019 державним виконавцем прийняті постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

19.11.2019 до Відділу надійшла відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 3933/04.9-20 від 15.11.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та нараховано суму боргу за період з 25.04.2019. Повідомлено, що виплату буде проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 за № 649, рішення суду виконано в повному обсязі.

Як вбачається із наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, копій матеріалів ВП 60462491 - розглянувши надані боржником документи, державний виконавець дійшов висновку, що на теперішній час рішення суду за зазначеним виконавчим документом виконано не у повному обсязі, а саме: не здійснено виплату заборгованості з пенсійних виплат стягувачеві відповідно до рішення суду. Рішення суду у повному обсязі не виконано.

04.12.2019, керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Станом на 23.03.2020 боржником повторно не надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також не проінформовано державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання.

Керуючись ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за повторне невиконання рішення суду у повному обсязі без поважних причин 23.03.2020 на боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.

Станом на 23.03.2020 боржником повторно не надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також не поінформовано державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання. Таким чином відповідач дійшов висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин, а його виконання без участі боржника неможливе.

24.03.2020 державним виконавцем на виконання вимог ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» до Головного Управління Національної поліції у Харківській області направлено повідомлення № 60462491 про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищенаведеного, 24.03.2020 відповідач, керуючись пунктом 11 частини 1 статті 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60462491».

«Судом встановлено, що державним виконавцем здійснювалась перевірка виконання судового рішення - відібрано пояснення боржника, постановами від 04.12.2019 та від 23.03.2020 накладено штрафи на боржника у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду, та штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200 грн., надсилались повідомлення та попередження, якими було зобов`язано боржника виконати рішення суду в повному обсязі, та 24.03.2020 до Головного Управління Національної поліції у Харківській області направлено повідомлення № 60462491 про вчинення кримінального правопорушення боржником.

Таким чином державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 520/6574/2020 замінено позивача у справі № 520/6574/2020 за позовом ОСОБА_2 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного регіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, на правонаступника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ізюмським МРВ 10.07.1996, АДРЕСА_1 .

Вважаючи дії (бездіяльність) державного виконавця та постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень за правилами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірного рішення та дій, в той же час позивач не навів достатніх доказів та підстав для задоволення позову.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з ч. 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Нормами пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою зазначеної статті Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених вище норм випливає, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів щодо притягнення боржника до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що після вжиття вказаних дій, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, та надіслання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 127/522/17 та від 02.07.2020 у справі № 465/576/17.

Колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається з матеріалів справи, на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 60462491 від 24.03.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі № 520/5950/19, яке набрало законної сили, є невиконаним у повному обсязі.

Разом з тим у постанові про закінчення виконавчого провадження вказано перелік вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання (а.с. 5).

Перелік вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання узгоджується з приписами Закону України «Про виконавче провадження», що чітко регламентує послідовність таких дій, до яких, зокрема, відносяться: - накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); - накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); - звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

За наведених обставин справи колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що державний виконавець вчинив усі передбачені законодавством дії для повного виконання рішення суду від 08.07.2019 у справі № 520/5950/19, які передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки в даному випадку виконання судового рішення здійснюється за участю боржника, колегія суддів не вбачає можливості вчинення будь-яких додаткових дій відповідачем в межах Закону України "Про виконавче провадження", а державним виконавцем вчинено вичерпний перелік дій, передбачених законом.

Вчинення виконавцем заходів примусового виконання рішення суду свідчить про відсутність протиправної бездіяльності державного виконавця, при цьому, вчинення таких дій не виключає обов`язку щодо повного виконання судового рішення у спосіб та в порядку, встановлених у виконавчому документі.

Таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що твердження позивача про невиконання вимог ст. 1, 4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», не вжиття заходів за ВП № 60462491 за виконавчим листом № 520/5950/19, виданим 18.10.2019 на виконання рішення суду від 08.07.2019, а також про незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2020 за ВП № 60462491 є помилковими, а вимоги про визнання їх незаконними, а також щодо скасування є такими, що не підлягають задоволенню.

Відносно вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності і відмови начальника Управління органу Міністерства юстиції України у розгляді заяви про відновлення виконавчого провадження і вжиття заходів і дій згідно із Законом України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з матеріалів справи, 20.09.2021 ОСОБА_1 направила на адресу Керівника Управління примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву, у якій просила виконати вимоги Закону, відновити ВП № 60462491, виконати рішення суду, надіслати на її адресу прийняті постанови на підтвердження вчинених дій і рішень органу Міністерства юстиції України, а також реагувати на порушення вимог Закону посадовими особами органу Міністерства юстиції України.

Заступником начальника рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) С. Розумним листом «Про результати розгляду звернення» № 37844/75721/23/21/04.4 від 25.10.2021 позивачу надана відповідь, у якій зазначено про те, що державним виконавцем у повній мірі виконано вимоги приписів ст. 63, 75 Закону № 1404, а саме - накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); - накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); - звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, а тому спірна постанова прийнята державним виконавцем відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дії суб`єкта владних повноважень активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. В даному випадку щодо відмови позивачу суб`єктом владних повноважень були вчинені активні дії, а саме - прийнято рішення про відмову.

Отже висновок суду першої інстанції про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності начальника Управління органу Міністерства юстиції України у розгляді заяви про відновлення виконавчого провадження і вжиття заходів і дій згідно із Законом України «Про виконавче провадження», є обґрунтованим та правомірним.

Щодо доводів позивача про незаконність відмови, наданої їй листом «Про результати розгляду звернення» № 37844/75721/23/21/04.4 від 25.10.2021, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що викладені позивачем обставини та мотиви звернення із заявою від 20.09.2021 аналогічні обставинам позовної заяви в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог ст. 1, 4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», невжиття заходів у ВП № 60462491 за виконавчим листом № 520/5950/19, виданим 18.10.2019 на виконання рішення суду від 08.07.2019, а також про незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2020 за ВП № 60462491, яким вже була надана оцінка судом, а отже висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити також є правомірним.

Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги у цій справі фактично розглядалися судом у справі № 520/6574/2020, оскільки предметом розгляду як у цій справі, так і у справі № 520/6574/2020 є правомірність прийняття відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 60462491 від 24.03.2020 за виконавчим листом № 520/5950/19 від 18.10.2019, боржником у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відмінність позовних вимог у цій справі та у справі № 520/6574/2020 полягає тільки у даті постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 60462491 (24.03.2021 та 24.03.2020 відповідно), що вочевидь є опискою, та у справі № 520/22730/21 позивач додатково просить визнати протиправною бездіяльність і відмову начальника Управління органу МЮ у розгляді заяви про відновлення ВП та вжиття заходів і дій згідно із Законом України «Про виконавче провадження», проте, як вже зазначалося вище, така вимога є аналогічною до вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог ст. 1, 4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», невжиття заходів у ВП № 60462491 за виконавчим листом № 520/5950/19, виданим 18.10.2019 на виконання рішення суду від 08.07.2019, а також про незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2020 за ВП № 60462491.

Тобто вказаний лист - відмова не може свідчити про виникнення нових підстав, не змінює правову природу правовідносин між учасниками справи, оскільки такі пов`язані з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 60462491 від 24.03.2020 за виконавчим листом № 520/5950/19 від 18.10.2019, яка трактується позивачем як неналежне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі № 520/5950/19.

З огляду на викладене, встановлені вище обставини дають підстави для висновку, що новий позов у цій справі є намаганням позивача переглянути судове рішення, яке набуло законної сили у справі № 520/6574/2020.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/22730/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін