Справа № 380/16541/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року, яке набрало законної сили 18.02.2020 та ухвал Львівського окружного адміністративного суду від 22.04. та 24.04.2020: Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовільнити повністю";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 90% грошового забезпечення з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019, яке набрало законної сили 18.02.2020 року та ухвал Львівського окружного адміністративного суду від 22.04. та 24.04.2020: Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовільнити повністю".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 90% грошового забезпечення з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум;

- у разі ухвалення судового рішення на мою користь, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання даного Управління подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 21.11.2022 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що звернувся 20.07.2020, 28.07.2020 та 04.08.2020 до ГУ ПФУ у Львівській області щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року, яке набрало законної сили 18.02.2020, на які ГУ ПФУ надало аналогічні відповіді. Водночас 13.03.2020 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області провести нарахування та виплату, отримавши у відповідь 19.03.2020 постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вказує, що станом на 14.11.2022 жодних відомостей про виконання судового рішення чи причини його не виконання, від жодного органу державної влади позивач не отримував.

Таким чином, в результаті неправомірних дій ГУ ПФУ у Львівській області щодо перерахунку пенсії та її виплати виходячи із 90% відповідних сум грошового забезпечення, та неправомірних дій посадових осіб ГУ ПФУ у Львівській області щодо невиконання Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 порушено право позивача на належне пенсійне забезпечення протягом майже 5-ти років (січень 2018 -листопад 2022), що завдало матеріальної та тяжкої моральної шкоди. Згідно з вимогами Положення про ГУ ПФУ, ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язане у законний спосіб захищати Конституційні права та інтереси, а не штучно створювати причини для відмови, при наявності безумовних підстав, перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018, виходячи із 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 № 1.380.2019.005599 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії задоволено повністю; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 90% грошового забезпечення з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 № 1.380.2019.005599 набрало законної сили 18.02.2020.

Ухвалою від 22.04.2020 суд виправив описку в резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 1.380.2019.005599, виклавши абзац другий в наступній редакції : Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії з розрахунку 90% грошового забезпечення з 01.01.2018 року та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 22.04.2020 суд відмовив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 1.380.2019.005599.

Позивач звертався до відповідача з заявами та вимогами щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 1.380.2019.005599.

ГУ ПФУ у Львівській області листом № 2714-2288/І-03/8-1300/20 надало відповідь такого змісту:

На виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 1.380.2019.005599, яке набрало законної сили 18.02.2020, Головним управлінням здійснено перерахунок Вашої пенсії з розрахунку 90 % грошового забезпечення з 01.01.2018 із врахуванням виплачених сум (завірена копія розпорядження про перерахунок пенсії на виконання рішення суду із зазначенням складових грошового забезпечення та відсоткового розміру пенсії, додається).

Доплата за період з 01.01.2018 по 28.05.2018 (за матеріалами пенсійної справи, Вам з 29.05.2018 призначено інший вид пенсії) в сумі 2 414,40 грн буде виплачена після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України".

ГУ ПФУ у Львівській області листом № 4912-5607/І-03/8-1300/20 надало відповідь такого змісту;

«Відповідно до статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, виплата пенсій за цим Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 23, п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, після виділення їх на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів з Державного бюджету України.»

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують право позивача на отримання належних йому коштів, звернувся з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Право позивача на перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 90% грошового забезпечення з 01.01.2018, встановлено рішенням суду від 27.11.2019 № 1.380.2019.005599, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він був вправі звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, а також в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 522/5265/17, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вказаних законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, зокрема встановити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд підкреслює, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, пов`язаних з виконанням ГУ ПФУ у Львівській області рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 № 1.380.2019.005599.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Викладене в сукупності зумовлює висновок суду про безпідставність позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.12.2022.

Суддя Кедик М.В.