Справа № 420/14866/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20» до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18 жовтня 2022 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20» до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.10.2022 №332239 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 20 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20», відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова від 22.11.2021 №320604 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не володіє та не є орендарем зазначеного у акті №339285 від 16.08.2022 транспортного засобу, не має трудових чи цивільно-правових відносин з водієм ОСОБА_1 та 16.08.2022 не здійснював перевезень вантажів, а у ТТН №141 від 16.08.2022 помилково зазначено його в якості перевізника.

31.10.2022 до суду від відповідача за вх №ЕП/31887/22 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що під час рейдової перевірки 16.08.2022 було зупинено транспортний засіб марки MERCEDESBENZ/SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 та встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ - здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: не оформлений протокол перевірки та адаптації тахографа. Вказує, що відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону № 2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшла своє відображення в акті від 16.08.2022 № 339285. Зазначає, що під час розгляду справи Укртрансбезпекою, представником позивача надано письмові пояснення, однак, жодних підтверджуючих документів стосовно фактів, викладених в поясненнях надано не було. Вказує, що позивач посилається на лист ТОВ «Укрторгсервіс-18» в якому зазначається, що в товарно-транспортній накладній допущено помилку та перевізником є інша особа, однак, жодних підтверджуючих документів стосовно дійсності вказаного твердження (договір на перевезення, розрахунок за договором з нібито іншим перевізником тощо) також не надано.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення і перевіривши їх наданими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20» зареєстроване в якості юридичної особи 29.09.2020 та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 77.39 надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт №339285 від 16.08.2022 (а.с.4), відповідно до якого перевірка була проведена на автодорозі М-05 (км 452+811), відповідно до направлення на перевірку №024/в від 15.08.2022. Перевірка здійснена щодо транспортного засобу MERCEDES BENZ/SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 ; водій ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлені порушення, а саме що перевізник, яким зазначено ТОВ «ІНТРАНС-20», не забезпечено водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до т. з., чим порушив ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч.1 абз. 3 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Позивачем у відповідь на запрошення відповідача на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення на 19.09.2022 (а.с.63 зворот) надано пояснення (а.с. 66), в яких зазначено, що: «…TOB «ІНТРАНС-20» розглянуло запрошення на розгляд справи, акт № 339285 від 16.08.2022 року та зауважує, що автомобіль Mercedez-Benz / Schmitz номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_5 , зазначений в акті № 339285 від 16.08.2022 року, не є власністю TOB «ІНТРАНС-20», крім того не знаходиться в оренді, що відображено в електронній картці платника податків ДПС України.

Також ніяких правовідносин, трудових угод та цивільно-правових угод з водієм ОСОБА_1 , який згідно з актом № 339285 від 16.08.2022 року вчинив правопорушення, TOB «ІНТРАНС-20» не має.

На момент фіксації правопорушення ніякого здійснення перевезення ТОВ «ІНТРАНС-20» не було».

На підставі Акту №339285 від 16.08.2022, відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №332239 від 03.10.2022 (а.с.5, 62 зворот), відповідно до якої враховуючи, що ТОВ «ІНТРАНС-20» допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух», відповідно до частини 2 статті 29 якого, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п.12 та 13 Порядку № 1567, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві посилається фактично на те, що він не здійснював перевезення вантажу згідно ТТН №141 від 16.08.2022, тобто не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Так, з наданої позивачем до суду ТТН №141 від 16.08.2022, яка також надавалась водієм ОСОБА_1 під час рейдової перевірки, вбачається, що автомобільним перевізником є ТОВ «ІНТРАНС-20» згідно договору оренди №16/12-20ТК/ІН з ТОВ «ТК «АВАНГАРД» () (а.с.6-7).

Відповідно до листа ТОВ «УКРТОГСЕРВІС-18» (який зазначений як замовник перевезення вантажу згідно ТТН №141 від 16.08.2022) від 10.10.2022 №10/10/22 (а.с.12): «…Ознайомившись із запитом про надання інформації повідомляємо, що дійсно 16 серпня 2022 року було здійснено перевезення відповідно до товарно-транспортної накладної № 141 від 16.08.2022 року, але ТТН була оформлена з помилкою, вказавши ТОВ «Інтранс-20» автомобільним перевізником, після чого помилка була виправлена та виписана нова ТТН, копію якої додаємо.

Згідно з товарно-транспортною накладною № 141 від 16.08.2022 року автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 ».

При цьому позивачем до суду надано:

- договір оренди №16/12-20ТК/ІН від 16.12.2020 та додаткову угоду від 17.12.2021 (а.с.34), укладені ТОВ «ІНТРАНС-20» (орендар) та ТОВ «Транспортна компанія «АВАНГАРД» (орендодавець) про передачу у строкове платне користування транспортні засоби, вид, марка та характеристики яких вказані в додатках до цього договору (а.с.13-15);

- додатки №1 та 2 до договору оренди №16/12-20ТК/ІН від 16.12.2020 (а.с.15-22) із переліком транспортних засобів (об`єктів оренди), що передаються в оренду;

- акти приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди №16/12-20ТК/ІН від 16.12.2020 №1 від 16.12.2020 (а.с.23-26) та №2 від 28.12.2020 (а.с.27-30);

- акт №3 приймання-передачі об`єкту оренди до договору оренди №16/12-20ТК/ІН від 16.12.2020 (а.с.31-33) про повернення орендарем деяких транспортних засобів орендодавцю;

- оборотно-сальдову відомість по рахунку 10 за листопад 2020-грудень 2022 (а.с.35-39).

Отже, з викладеного вбачається, що позивач не є власником та ним не взято у оренду згідно договору №16/12-20ТК/ІН від 16.12.2020 транспортний засіб MERCEDES BENZ/SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 .

Також, як зазначено позивачем у позовній заяві та не спростовано відповідачем, ТОВ «ІНТРАНС-20» не має укладених трудових чи цивільно-правових договорів з водієм ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах ТОВ «ІНТРАНС-20» не є автомобільним перевізником, оскільки не здійснювало на комерційній основі чи за власний кошт перевезення зазначеного у товарно-транспортній накладній № 141 від 16.08.2022 вантажу, а відтак і не повинно відповідати за відсутність у транспортному засобі MERCEDES BENZ/SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 протоколу перевірки та адаптації тахографа.

При цьому, суд приймає до уваги надану позивачу ТОВ «УКРТОГСЕРВІС-18» виправлену товарно-транспортну накладну № 141 від 16.08.2022, у якій в якості перевізника зазначено ФОП ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Отже, відповідач не надав до суду достатніх та беззаперечних доказів та не навів доводів, що підтверджують наявність з боку позивача порушень, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.10.2022 №332239 підлягають задоволенню.

Водночас, щодо вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення суд вважає їх безпідставними, оскільки позивачем жодним чином вказані вимоги не обґрунтовано, а чинним законодавством України у сфері державного контролю на автомобільному транспорті таке не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне стягнути 2481,00 грн судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20» - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.10.2022 №332239.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті на користь малого товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20» судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРАНС-20» (просп Миру, 5-Р, м.Чорноморськ, Одеська обл, 68001, ).

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області як територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, буд.4, м. Одеса, 65014).

Суддя Вовченко O.A.