Справа № 580/5026/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року справа № 580/5026/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. розглянув у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадженя адміністративну справу № 580/5026/22

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська 57, м.Черкаси, 18036, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

20.10.2022 вх. 31933/22 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до листопада 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по листопад 2017 року.

У позовній заяві не йдеться про зміст і характер порушеного права позивача обраним відповідачем (ухвала без руху від 25.10.2022). У заяві на усунення недоліків позивач зазначила 07.11.2022 вх.33981/22 : право на заробітну плату порушене в ході не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до листопада 2017; позивачем зазначений період порушеного права у прохальній частині вказано: зобов`язати нарахувати та виплатити.

У відзиві зазначено, що постановою №1078 грошове забезпечення поліцейських не було віднесено до доходів, що індексуються, відповідач правомірно не нараховував і не виплачував до листопада 2017 року індексацію, тому немає підстав для задоволення позову.

14.11.2022 відкрите провадження ЄДРСР 107318895, 08.12.2022 - закрите підготовче провадженя і призначений розгляд справи по суті на 20.12.2022. Позивач і представник відповідача просили (24.11.2022 вх.36658/22, 20.12.2022 вх.39594/22) здійснити розгляд справи без їх участі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду документів. Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Згідно ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

28.11.2022 представник відповідача клопотав про залишення позову без розгляду через порушення спеціального строку звернення до суду відповідно до частини 5 статті 122 КАС України : у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлений місячний строк. Відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області від 07.06.2019 №134 о/с начальника режимно-секретного сектору Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області 07.06.2019 звільнено зі служби в поліції згідно з п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", проте до суду позивач звернулася 20.10.2022.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесені зміни до діючого законодавства про працю. Згідно з частиною першою та другою статті 233 Кодексу законів про працю України (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) викладені у редакції: «працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові під час звільнення, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому під час звільненні (стаття 116 КЗпП). Відповідно до редакції статті 234 КЗпП вказано, що поновлення строків, пропущених з поважних причин, можливе, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст. 116 КЗпП), минуло не більше одного року.

Суд бере до уваги, що 14.09.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду зверталась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, де просила (справа № 580/4178/22 ЄДРСР 106260585 - без руху, 106811275 - повернення): визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по листопад 2017 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по листопад 2017 року.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. До її структури входять такі елементи: основна заробітна плата; додаткова заробітна плата; інші заохочувальні та компенсаційні виплати (ст. 2).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01.07.1949 № 95 "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 30.06.1961 незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, що можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, що виконано чи має бути виконано, або за послуги, що надані чи має бути надано. Згідно із статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведений відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - у розумний термін з урахуванням умов контракту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 (№ рішення в ЄДРСР 88952400) висновує, що під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

У Рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі №1-13/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону №108/95-ВР Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", що використані в законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також указав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Верховний Суд у справі №540/2186/21 (п. 45) нагадує, що Верховний Суд у постановах від 12.02.2020 у справі №620/3884/18, від 05.09.2019 у справі №813/1247/17, від 30.10.2018 у справі №826/12721/17 визначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, що включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

У справі № 580/3893/22, де предметом спору не є вимога про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив таке: витребування судом першої інстанції у позивача зазначених доказів на стадії відкриття провадження у справі є необґрунтованим та передчасним, додаткова винагорода є складовою заробітної плати, а тому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог наявні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Наразі суд бере до уваги, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об`єднання позовних вимог; зміну предмета або підстав позову (висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 405/3360/17), а реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (висновок сформульований у постанові Верховного Суду у справі №825/874/17).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач звернулася до Головного управління Національної поліції в Черкаській області 08.08.2022 (а.с.8) з метою з`ясування питання: повідомити чи здійснювалося фінансування та виплата індексації грошового забезпечення у період проходження служби ОСОБА_1 - якщо так, то в який період, якщо ні, то з яких причин. У матеріалах справи немає іншої заяви позивачки про нарахування і виплату індексації за період з 07.11.2015 по листопад 2017 та відмови здійснити таке нарахування за вказаний період.

Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області надана відповідь від 31.08.2022 за вих. № 29/13-181 про таке: відповідно до порушених питань повідомляємо, що постановою КМУ від 18.10.2017 №782 "Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення", що набрала чинності 24.10.2017, внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, а саме грошове забезпечення поліцейських віднесено до доходів, що належать індексації. Згідно з зазначеними вище постановами виплата індексації грошового забезпечення поліцейських здійснюється, починаючи з листопада 2017 року.

Відповідно до статті 2 Закону № 580-VІІІ завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання у межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Суд встановив, що у заяві від 08.08.2022 та/або іншій заяві (у додатку №3 до позову зазначено про заяву від 08.09.2022, що не надана до суду) позивачка не зверталася ні про нарахування ні про виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, а очікувала отримати інформацію, позаяк просила "повідомити чи здійснювалося фінансування та виплата індексації грошового забезпечення у період проходження служби ОСОБА_1 - якщо так, то в який період, якщо ні, то з яких причин".

З метою вирішення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, перевіряючи за критеріями частини 2 статті 2 КАС України реагування відповідача на звернення позивача у спірних правовідносинах, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Суд встановив, що відповідь на звернення позивачки від 08.08.2022 надана у межах місяця - 31.08.2022 №29/В-181 за підписом заступника начальника, проте без повідомлення про фінансування та періодів з окресленням причин "якщо так/якщо ні" (у тому числі, починаючи з листопада 2017), що свідчить про відсутність мотивації та сприяння у реалізації прав запитувача щодо питань фінансування виплати індексації (згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету).

Відповідно до частини 1 статті 5 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ. Під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів (п.b ч.2 cт.1).

Суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача, позаяк доводи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими, доказів на підтвердження ознайомлення позивачки з наказом про звільнення зі служби, що наданий до відзиву (вх.36992/22) і до клопотання (вх.36994/22), а також відомості про день одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені під час звільнення не надані.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, що мають значення для вирішення спору по суті, зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права на оплату праці, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ), що набрав чинності 07.11.2015. У частині 1 статті 60 Закону № 580-VІІІ зазначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону. Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" надане право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання. З 07.11.2015 - з дня набрання чинності Законом №580-VIII застосовується постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (п. 8 Постанови) затверджені схеми окладів поліцейських.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно із статтею 94 Закону № 580-VIII, постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 затверджений «Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (далі - Порядок № 260). Відповідно до пункту 3 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації належать грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексуються грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина п`ята статті 2 Закону № 1282-ХІІ). Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону № 1282-ХІІ).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078). Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782, що набрала чинності 24.10.2017, внесено зміни до пункту 2 Порядку № 1078, доповнений абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «, поліцейських». Згідно із пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Згідно із абзацом 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Суд встановив, що у наказі від 07.06.2019 №134 о/с на підставі рапорту ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» із встановленням премії за червень 2019 у розмірі 67%, виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі 50% грошового забезпечення, сплатою компенсації за 12 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та за 4 доби додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році (станом на день звільнення стаж за вислугу років - 14 років 05 місяців 17 днів; вислуги років на пільгових умовах - не має).

Під час проходження служби позивач (особа з інвалідністю 2 групи - пенсійне посвідчення НОМЕР_2 ) отримувала грошове забезпечення, у період з 07.11.2015 до 31.10.2017 індексація грошового забезпечення не нараховувалася.

Суд, перевіряючи доводи позивачки, яка з листа від 31.08.2022 №29/В-181 дізналася, що у період проходження служби не нараховувалась і не виплачувалась індексація з 07.11.2015 по листопад 2017, щодо протиправної бездіяльності з невиплати ненарахованої суми індексації не встановив порушення законодавства розпорядником бюджетних коштів, позаяк передумовою для виплати є нарахування, тому у частині першої позовної вимоги належить відмовити.

Доводи позивача про порушення права на оплату праці після отримання листа 31.08.2022 №29/В-181 є передчасними, не містять обґрунтування негативного впливу від неотриманої відповіді (на заяву від 08.08.2022) про фінансування на конкретні реальні індивідуально виражені права та свідчать про тлумаченням позивачем і відповідачем застосування нормативно-правових актів у часі, що не є тотожним змісту порушенню права.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, що порушують це право. Під порушенням варто розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, унаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а).

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

До повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України (висновки Великої Палата Верховного Суду 09.06.2022 у справі №520/2098/19).

З огляду на визначені в статті 8 Конституції України дію принципу верховенства права, частині третій статті 7 КАС України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, виходячи з обставин цієї справи, змісту звернення позивача та листа-відповіді відповідача у контексті обгрунтування вимог, відомостей розрахункових листків (а.с.10-16), суд встановив протиправну бездіяльність відповідача у ненарахуванні індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2015 до 31.10.2017, позаяк нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції, тому дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 до 31.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська 57, м.Черкаси, 18036, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 31.10.2017.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення суду направити сторонам у справі.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська 57, м.Черкаси, 18036, ).

Судове рішення складене 20.12.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА