Справа № 160/12653/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
позивача представника позивача представника відповідача Ярошкіна П.С. Ангелова Ю.В. Грановського О.М.
19 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області, в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції, а саме з головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
- скасувати накази головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 93 о/с від 27 січня 2022 року та № 109к від 24.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з поліції та зобов`язати головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та видати новий наказ про поновлення ОСОБА_1 в посаді, яку він займав у головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області з 27 січня 2022 року з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ухвал судді Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід про тримання під вартою та у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим останній не міг звернутись за захистом своїх прав без пропуску строку звернення до суду.
Через викриття злочинного угруповання на території Павлоградського регіону, позивача повідомлено про підозру за ознаками кримінальних правопорушень та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та і подальшому у вигляді цілодобового домашнього арешту. В цей час відповідачем прийнято наказ про звільнення відповідача з посади.
На думку позивача, наказ про звільнення не відповідає нормам, на які посилається ГУНП в Дніпропетровській області, а саме: Дисциплінарного статуту Національної поліції України, який затверджено Законом про Дисціплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, де частиною 4 статті 1 встановлено, що поліцейський перебуває під захистом Держави. Крім того, встановлення вини позивача у інкремінуємому йому злочині не відбулось, звільнення позивача відбулось до встановлення його вини обвинувальним вироком суду та підставою звільнення позивача було порушення ним Дисциплінарного статуту, а не наявність кримінального провадження, чи доведення вини останнього у вчиненні злочину.
ОСОБА_1 є батьком сім`ї, у якій виховує трьох малолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною і за таких умов, багатодітна родина залишилась без достатнього грошового забезпечення та переживає складні часи.
На думку позивача, оскаржуваний наказ про звільнення № 109к від 24.01.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року судом вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального провадження, підготовче засідання призначено на 25 жовтня 2022 року о 10:00 год.
В подальшому судове засідання призначено на 10.11.2022 року, 24.11.2022 року та 06.12.2022 року.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції став наказ ГУНП від 24.01.2022 року № 109к, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, за порушення службової дисципліни, вимог Закону України «Про національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України Присяги працівника поліції, а не за вчинення кримінального правопорушення.
Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 стали матеріали службового розслідування проведеного відповідно до наказу ГУНП від 24.01.2022, яке проводилось з метою повної і всебічної перевірки за фактом можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .
На думку дисциплінарної комісії, навіть наявність самого по собі факту можливого скоєння підполковником поліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення підриває авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції та набуває суспільного резонансу через створення негативної громадської думки, що завдає непоправної шкоди репутації й авторитету діяльності Національної поліції України.
У ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують відповідальність підполковника поліції ОСОБА_1 , не встановлені.
Обставинами, які обтяжують відповідальність позивача, є вчинення дій, що впливають на авторитет Національної поліції України та довіру населення України до поліцейських.
Ну думку відповідача, позивач зобов`язаний був не допускати дій, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших стосунків, які носять корисливий або протиправний характер.
Позивач та представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити.
Суд, заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
В порядку слідчих дій, на підставі ст. 208 КПК України було затримано старшого оперуповноваженого секторі кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП підполковник поліції ОСОБА_1
23.11.2021 року підполковнику ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28,ч. 3 ст. 368 КК України.
02.06.2022 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/6213/21-к відмовлено про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 24.01.2022 року, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку жовтня 2020 року громадянин ОСОБА_3 та колишній працівник поліції ОСОБА_4 вирішили утворити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення та спільного проведення діяльності на території міста Павлоград та Павлоградського району Дніпропетровської області шляхом вчинення організованою групою систематичного незаконного виготовлення, придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в особливо великому розмірі та інших злочинів проти здоров`я населення. До складу злочинної організації увійшли, зокрема, підполковник поліції ОСОБА_1 .
Входячи до складу злочинної організації, підполковник поліції ОСОБА_1 добровільно приймав участь у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.
За наслідками проведеного службового розслідування відповідачем зроблено висновки про порушення позивачем службової дисципліни, а саме: за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», п.6,7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України Присяги працівника поліції, п. 1, 2 7, ч. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.1.2016 року № 1179, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліції та вчинені дій не сумісних з вимогами , що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органів Національної поліції, та вирішено застосувати до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом від 24.01.2022 року № 109к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відокремлених підрозділів головного управління Національної поліції», зокрема, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», п. 6, 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, п. 1, 2,7 ч. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами , що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органів Національної поліції застосовано до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУ НП підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом головного управління Національної поліції № 93 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектора кримінальної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції звільнено зі служби в поліції, з 27 січня 2022 року.
Позивач вважає, що дії та накази відповідача порушують його права та звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про національну поліцію.
Відповідно до п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний:
- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно зі ст. 19 Закону України Про Національну поліцію у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут).
Згідно із преамбулою вказаного Закону цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 11, ст. 12, ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
При цьому, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.
Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).
Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Про державну таємницю та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з ч. 3, ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно з підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог Присяги працівника поліції, Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, а не вчинення злочину.
Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли особою скоєно проступок, який підриває довіру та авторитет органів влади і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 , склавши присягу, згідно з якою зобов`язався неухильно дотримуватись Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського.
Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Як вказане вище, що оскаржувані накази головного управління Національно поліції в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109к від 24.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 прийняті за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком та затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 24.01.2022 року.
Згідно з вказаним висновком, під час службового розслідування встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку: порушення службової дисципліни та Присяги, що підтверджується ухвалами Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/662713/21, актом вручення підозри за ознаками кримінального правопорушення, перебування під вартою за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину за ст 255, ст. 27, ст. 28 КК України.
Згідно з п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.
Ця норма права не встановлює заборони проводити службове розслідування, коли вже розслідується кримінальне провадження стосовно працівника поліції.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.
Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.
У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015р. (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 року (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Отже, провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, відповідач не мав чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, щоб притягнути його до дисциплінарної відповідальності на підставі припису п.6 ч.1 ст.77 Закону.
Доводи представника позивача стосовно того, що підставою для звільнення зі служби в поліції є вчинення позивачем злочину, що, в свою чергу, є протиправним, оскільки на час звільнення позивача відсутній вирок суду, який набрав законної сили, суд не вважає обґрунтованими, оскільки, як підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни, яка виразилась у недотриманні принципів діяльності поліції та вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції.
При цьому, факт порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, суд вважає належним встановленим службовим розслідуванням.
Обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку є доведеними під час службового розслідування і доводи, викладені у позовній заяві, не спростовують цього.
Суд звертає увагу, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
Поліцейські зобов`язані дотримуватись Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, з метою дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Окремо суд наголошує на тому, що в даному випадку особою було вчинене діяння несумісне з посадою позивача та, яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки останнім було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі № 821/4900/14.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач зробив обґрунтований висновок про застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладене на позивача дисциплінарне стягнення є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку, який привів до порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника полії, абзацу 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1176, та таким, що не спростовує факту недотримання принципів діяльності поліції та вчинення дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідач при визначенні дисциплінарного стягнення відносно позивача міг обрати менш суворе стягнення ніж звільнення зі служби в поліції, оскільки застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є дискреційними повноваженнями відповідача, який, в даному випадку, врахував характер проступку (притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений Кримінальним кодексом України) та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.
Вищенаведене доводить, що накази головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №93 о/с від 27 січня 2022 року та №109к від 24.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, тобто відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Позивачем нормативно і документально не доведено протиправність оскаржуваних наказів.
Відтак, суд зробив висновок, що є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22.12.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук