Справа № 932/6637/22
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №932/6637/22
Провадження №2-а/932/217/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Киричок Л.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Перепелиці В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала Олександр Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії РАП №00057277 від 13.10.2022 року. Позов обґрунтовує тим, що він здійснив зупинку свого транспортного засобу - автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приблизно о 14.34 години на тротуарі по вул. Короленка біля будинку № 25 на розі вул. Старокозацькій для розвантаження вантажу з суворим дотриманням Правил дорожнього руху. Приблизно через п`ять хвилин побачив біля автомобіля інспектора з паркування, який фотографував його автомобіль, та вручив повідомлення про те, що власника буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Наступного дня він звернувся за правовою допомогою, адвокат 13.10.2022 року направила клопотання про повідомлення належним чином ОСОБА_1 про дату та місце розгляду повідомлення інспектора про притягнення до адміністративної відповідальності. Однак з`ясувалося, що 13.10.2022 року інспектором вже винесено постанову серії РАП № 00057277, якою позивача визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП, копію якої було отримано на запит адвоката тільки 26.10.2022 року. Проти постанови заперечує, оскільки відсутня подія правопорушення, позивач не здійснював стоянку, порушення п.п. «б» п.15.10 ПДР відсутнє, оскільки зупинка автомобіля здійснена на тротуарі із дотриманням умов, передбачених п.п. «в» п.15.10 ПДР; постанова містить відомості, які не відповідають дійсності фактичне розташування автомобіля тротуар по вул. Короленка, координати розташування автомобіля не відповідають реальному місцю здійсненої фотофіксації, за координатами фотофіксації розташований будинок АДРЕСА_1 ; справу розглянуто з порушенням прав позивача за наявності клопотання про участь позивача та його адвоката. Тому просить постанову скасувати, стягнути на його користь судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача Перепелиця В.М. просили позов задовольнити з підстав, вказаних позовній заяві. Наголосили на відсутності доказів наявності забороняючого знаку за місцем паркування автомобіля. Позивач не порушував вимоги ПДР, автомобіль стояв не більше п`яти хвилин припаркований біля краю тротуару, прохід для пішоходів був більше 2 метрів, на заперечення позивача інспектор з паркування не реагував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, надав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що 12.10.2022 року інспектором Магалою О.О. було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме стоянка транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою м. Дніпро, вул. Старокозацька, 25, чим порушено вимоги п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху. За результатами розгляду справи було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00057277 від 13.10.2022. Оскільки було сплачено штраф 172,19 гривень, постанова не направлялася особі. Дія п.п. «в» п.15.10 ПДР не поширюється на даний випадок, оскільки стоянка була більше 5 хвилин, на краю тротуару, автомобіль позивача знаходився не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини. Заперечує відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки сума витрат є завищеною, не співмірною.

Відповідач інспектор з паркування Магала О.О. відзиву не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке:

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00057277 від 13.10.2022, винесеної провідним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магалою О.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення вимог п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху за обставин: 12.10.2022 року 14.41 години транспортним засобом TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 25, стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради долучено фото знімки, з яких вбачається, що, дійсно, автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває на тротуарі.

Не зафіксовано, що автомобіль припарковано у дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків тощо.

Дійсно, надані фотознімки, на яких зафіксовано, що автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував на тротуарі. Проте не зафіксовано, що він здійснив зупинку чи стоянку, припаркувався у дії забороняючого дорожнього знаку.

Позивач заперечує довготривале знаходження транспортного засобу на даному місці, зазначає, що забрав вантаж з автомобіля, відніс, коли повернувся, біля автомобіля вже був інспектор з паркування, який фотографував автомобіль, на запитання пояснити суть порушення не відповідав. Ширина вільного місця тротуару була більша, ніж два метри, його авто не заважало пішоходам. На ці аргументи інспектор не надав відповіді.

Відповідно до пункту 15.10 ПДР (в) стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху залишається щонайменше 2 м.

Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Суд звертає увагу на те, що за диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. При цьому, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.

В даному випадку позивач залишив легковий автомобіль на тротуарі біля краю, залишивши щонайменше 2 метри для вільного руху пішоходів.

Таким чином, здійснюючи стоянку транспортного засобу на тротуарі із забезпеченням проходу для пішоходів не менше 2 метрів, водій підпадає під виключення з заборони, а відтак не порушує правил зупинки та стоянки, визначені в ПДР.

З фотознімків, наданих позивачем, вбачається, що транспортний засіб TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був запаркований на тротуарі таким чином, що підпадає під виключення з заборони пп. «в» пункту 15.10 ПДР, оскільки пішоходам забезпечено для проходу ширину тротуару, тобто водієм не порушено правил зупинки та стоянки, визначених в ПДР.

Відповідачем суду не доведено, що позивачем порушено пп. «в» пункту 15.10 ПДР.

Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно пунктів 15.1, 15.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Інспектором при складанні оскаржуваної постанови вказано, що позивачем порушено підпункт «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Стоянка забороняється: на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Норма підпункту «б» пункту п. 15.10. Правил дорожнього руху має уточнюючу частину щодо того, що стоянка на тротуарах дозволяється у місцях позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками. Не доведено, що у м. Дніпро по вул. Старокозацькій, 25, відсутній дозволяючий стоянку дорожній знак.

Окрім того, пункт 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, містить підпункт «в», де вказано, що зупинка, стоянка можлива на тротуарах, автомобілі можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

З фотодоказів вбачається, що автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку, стоянку таким чином, щоб не заважати руху пішоходів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що з наданих позивачем доказів щодо витрат на правничу допомогу, встановлено, що його витрати складають в суді першої інстанції 4760 гривень за:зустріч, консультація, узгодження правової позиції 500 грн.; збір доказів, адвокатські запити, направлення клопотань 1000грн.; відправка поштою запитів та клопотань 760 грн.; підготовка та подання позову 1500 грн.; участь у судовому засіданні 1000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 13.10.2022 року, дві квитанції Monobank про перерахування 4760,00 грн. адвокату позивачем; акт приймання-передачі послуг від 04.11.2022 року.

Статтею 134 КАС України передбачено, що 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, керуючись, принципами справедливості та верховенства права, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу 4760,00 гривень та судовий збір 496,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 122, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала Олександр Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00057277 від 13.10.2022 року, винесену інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магалою О.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути із Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн., витрати на правничу допомогу 4760,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

В повному обсязі рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя О.С. Овчиннікова