Справа № 140/5265/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5265/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (далі - ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС») звернулося з позовом до Волинської митниці (далі - відповідач, митниця) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 03.02.2022 №205140/2022/000028/2, від 04.02.2022 №205140/2022/000031/2, від 05.02.2022 №205030/2022/000010/2, №205030/2022/000011/2, №205030/2022/000012/2, від 07.02.2022 №205140/2022/0000033/2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою митного оформлення імпортованого товару позивач через уповноваженого декларанта ПП «Респект Брок» подав на митний пост Волинської митниці митні декларації (далі - МД) від 03.02.2022 №UA205140/2022/10967, від 04.02.2022 №UA205140/2022/011404, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002018, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002019, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002025, від 07.02.2022 №UA205140/2022/011843, згідно з якими було заявлено до митного оформлення товари:

товар №1 «Сало свійських свиней морожене, хребтове, обвалене, представлене у вигляді обрізків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок та спецій, солі та інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою 10811,00 кг»;

товар №2 «Язик свійських свиней морожений - 20000,00 кг, без теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок та приправ в поліблоках»;

товар №3 «Окіст свинячий охолоджений з кісткою, без будь-якої кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервований, вагою 19 805,50 кг»;

товар №4 «М`ясо свинне обвалене охолоджене, тримінг 70/30 (м`ясна обрізь - 19280,00 кг фрагменти обваленої свинини, що складаються з жирової м`язової та сполучної тканин у співвідношенні 70/30, без шкіри, будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, не консервоване, в поліблоках);

товар №5 «Окіст свинячий охолоджений з кісткою, без будь-якої теплової кулінарної обробки без вмісту харчових добавок, та приправ, спецій, солі та домішок, не консервований, вагою 20834,00 кг»;

товар №6 «Окіст свинячий охолоджений з кісткою, без будь-якої теплової кулінарних добавок, без вмісту спецій, солі приправ та інших домішок, не консервований, вагою 21270,00 кг».

Митна вартість імпортованого товару визначена за основним методом - за ціною договору (контракту). Митним органом були прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості, якими митну вартість у кожному випадку було визначено за резервним методом. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за основним методом з огляду на те, що документи, які було подано для підтвердження митної вартості, містять розбіжності та неточності.

З усіма сумнівами та твердженнями Волинської митниці, викладеними у графах 33 спірних рішень, позивач не погоджується, вважає, що митний орган при їх винесенні не врахував усі фактичні обставини справи, надані документи досліджено поверхнево та вказує про таке.

Позивач вказує, що при ввезенні на митну територію товару №№1, 2 застосовувались умови поставки CPT Правил Інкотермс-2010, а тому до митного оформлення не передбачалося надання будь-яких документів, які б підтверджували вартість транспортування. Водночас, оскільки страхування не проводилось, то надавати будь-які документи з цього приводу не було необхідності. У свою чергу товар №№3, 4, 5, 6 ввозився на умовах поставки FCA і задля підтвердження вартості перевезення цього товару до митного оформлення надано договір-заявку, довідку про транспортні витрати. Також зовнішньоекономічним контрактом передбачено, що вантажовідправником може бути третя сторона.

Крім того, позивач вказує на безпідставність взяття митним органом для визначення вартості перевезення за основу інформації з комерційного сайту (della.com.ua), оскільки ціноутворення на таких ресурсах ґрунтується у довільній формі, залежить від ряду факторів та індивідуально розраховується під кожну конкретну поставку та може змінюватись. Використання інформації про вартість перевезень з комерційного сайту della.com.ua не є обов`язковим для інших перевізників. Вибір перевізника є диспозитивним, тобто проводиться на власний розсуд замовника. При цьому до митного оформлення щодо кожної поставки подавалися документи, що підтверджують відносини з перевізниками.

Позивач вважає, що вимога митного органу про необхідність подання прайс-листів виробника є безпідставною, адже до кожної з поставок декларантом подавалися прейскуранти (прайс-листи). При цьому сам лише факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, однак із зазначенням коду документа 3014, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару. Вимога надати проформу-інвойс теж є необґрунтованою, оскільки митним органом не було враховано, що поставка товару не здійснювалася на умовах передоплати, тому проформа-інвойс продавцем товару не складалася, а відразу виставлялися рахунки-фактури (інвойс) як документи, що містять повну інформацію про товар та усі характеристики зовнішньоекономічних операцій.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність обґрунтованих сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару. Поряд з тим надані до митного оформлення документи дають можливість дійти висновку про правильність визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом.

Позивач зауважив, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування іншого методу визначення митної вартості. Волинська митниця для коригування митної вартості товару використала інформацію, затверджену в рамках Меморандуму Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції, проте не надала документів, які б підтверджували правосуб`єктність такої організації та виданих нею документів, що ставить під сумнів її використання.

З огляду на наведене позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т.1, а.с.181).

Відповідач у поданому відзиві (т.1, а.с.186-212) адміністративний позов ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» не визнав, посилаючись на те, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару відповідно до положень частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, та запитувати від декларанта встановлені статтею 53 МК України документи і відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення митної вартості. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару за МД від 03.02.2022 №UA205140/2022/10967, від 04.02.2022 №UA205140/2022/011404, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002018, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002019, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002025, від 07.02.2022 №UA205140/2022/011843 не може бути визнана у зв`язку з тим, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Так, в наданих до митного оформлення документах виявлено розбіжності: вартість товару зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) та експортній декларації різняться; в рахунках-фактурах наявна інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано; рахунки-фактури не містять підписів та печаток покупця товару; згідно контракту умови оплати вказується в проформах-інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-листи містять інформацію від відправника, інформацію від виробника товару не надано; підписи уповноваженої особи в прайс-листах відрізняється від підпису в контракті; довідки про транспортні витрати, видані ФОП « ОСОБА_1 », що суперечить даним про перевізника товару, зазначеним в міжнародних товаротранспортних накладних; контракт №29102021 від 29.10.2021 втратив свою чинність 31.12.2021, декларантом не подано додаткової угоди про пролонгацію контракту; відповідно до довідки про транспорті витрати від 07.01.2022 транспорті витрати до кордону України за маршрутом м.Boxtel (Нідерланди) до переходу Ягодин (кордон України) становлять 18000,00 грн.

Оскільки документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларанту надіслано вимогу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, однак жодних додаткових документів декларантом позивача подано не було. У зв`язку із ненаданням позивачем на запит митного органу документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основними методом та її було визначено за резервним методом на підставі раніше визнаних митних вартостей, тобто, митних декларацій, відомості про які наявні в митниці. Джерелом для коригування митної вартості слугували МД від 06.11.2021 №UA209160/2021/13497, від 02.11.2021 №UA205140/2021/183221, від 04.02.2022 №UA205140/22/1547, від 29.11.2021 №UA209160/21/14716, від 04.02.2022 №UA205140/22/1547, від 23.01.2022 №UA205030/2022/1060, від 22.01.2022 №UA209160/2022/928.

З наведених підстав представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив представник позивача з доводами відзиву не погодилася, підтримала правову позицію, наведену в позовній заяві (т.2, 122-126).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» укладено типові контракти з компаніями-експортерами, зокрема:

- від 29.09.2021 №29882021 з компанією «Pol-Export» (Польща) (продавець) (т.1, а.с.161-166);

- від 29.10.2021 №29102021 з компанією «VION BOXETEL B.V.» (Нідерладни) (продавець) (т.1, а.с.154-160).

Відповідно до умов вказаних договорів продавець продає, а покупець купує товар, в асортименті вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. Товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами в даному контракті і проформах-інвойсах відповідно до правил Інкотермс 2010. У разі, якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки, товар може поставлятись на умовах FCA або EXW, або CРТ, або СІР відповідно правилам Інкотермс 2010. За замовленням покупця продавець надає покупцю послуги по зберіганню, пошуку і додаткового транспортування товару в обсязі і на умовах, визначених цим контрактом. Якщо інше не обумовлено в проформі-інвойсі або інвойсі, поставка товару здійснюється з таких місць: із адреси холодильної камери (складу), з адреси виробника товару або з адреси продавця (пункт 1 контрактів).

Пунктом 2 даних контрактів визначено, що ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і погрузки товару на транспортні засоби (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010). Сторони в інвойсі вказують найменування, загальну кількість товару, що поставляється, а також його вартість. Весь товар вказаний в інвойсі поставляється партіями. При узгодженні кожної партії товару, ціна на товар може змінюватись в залежності від об`єму і кон`юнктури ринку на даний вид продукції, але не може перевищувати узгоджену вартість в інвойсі. Ціна за одиницю товару не прив`язана до попередніх узгоджених поставок і варіюється в діапазоні, вказаному в інвойсі. Ціна узгодженої партії товару не може бути змінена в односторонньому порядку. Ціна на товар встановлюється в доларах США та євро. Загальну суму контракту складає сума всіх інвойсів, підписаних в період дії даного контракту.

Відповідно до пункту 6 контрактів оплата товару здійснюється на умовах, визначених в проформах-інвойсах, і може включати в себе передоплату, оплату по факту поставки і/або оплату з відстрочкою платежу. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця. Оплата товару проводиться банківським переказом в доларах США та євро на реквізити продавця, вказані в контракті.

ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» через уповноваженого декларанта ПП «Респект Брок» задекларовано за митними деклараціями 03.02.2022 №UA205140/2022/10967, від 04.02.2022 №UA205140/2022/011404, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002018, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002019, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002025, від 07.02.2022 №UA205140/2022/011843 товар за наступними характеристиками відповідно:

Товар №1 «Сало свійських свиней морожене, хребтове, обвалене, представлене у вигляді обрізків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок та спецій, солі та інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою 10811,00 кг». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СTP Луцьк та становить 177217,90 грн (еквівалентно 5513,61 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.09.2021 №29882021; рахунок-фактуру від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0073; сертифікат якості від 01.02.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат від 01.02.2022; автотранспортну накладну від 01.02.2022, копію митної декларації країни відправлення №22PL301010Е0093124, прайс-лист від 01.02.2022 (т.1, а.с.40-49, 161-166).

Товар №2 «Язик свійських свиней морожений - 20000,00 кг, без теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок та приправ в поліблоках». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СTP Луцьк та становить 963977,96 грн (еквівалентно 30200,00 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.09.2021 №29882021; рахунок-фактуру від 03.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0087; сертифікат якості від 03.02.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат від 03.02.2022; автотранспортну накладну від 03.02.2022, копію митної декларації країни відправлення №22PL301010Е0100244, прайс-лист від 28.01.2022 (т.1, а.с.58-66, 161-166).

Товар №3 «Окіст свинячий охолоджений з кісткою, без будь-якої кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервований, вагою 19805,50 кг». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки FCA та становить 776625,12 грн (еквівалентно 24330,51 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.10.2021 №29102021; рахунок-фактуру (інвойс) від 02.02.2022 №; сертифікат якості від 02.02.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат від 02.02.2022; автотранспортну накладну від 02.02.2022, копію митної декларації країни відправлення №22NLKZ5O2LA9ZNWD55, прайс-лист від 28.01.2022, договір-заявку №60-В від 02.02.2022, довідку про транспорті витрати від 04.02.2022 (т.1, а.с.76-88, 154-160).

Товар №4 «М`ясо свинне обвалене охолоджене, тримінг 70/30 (м`ясна обрізь - 19280,00 кг фрагменти обваленої свинини, що складаються з жирової м`язової та сполучної тканин у співвідношенні 70/30, без шкіри, будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, не консервоване, в поліблоках)». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки FCA та становить 818037,87 грн (еквівалентно 25627,91 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.10.2021 №29102021; рахунок-фактуру (інвойс) від 02.02.2022 №; сертифікат якості від 02.02.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат від 02.02.2022; автотранспортну накладну від 02.02.2022, копію митної декларації країни відправлення №22NLKZ5L17AС8ZWD58, прайс-лист від 28.01.2022, договір-заявку №61-В від 02.02.2022, довідку про транспорті витрати від 04.02.2022 (т.1, а.с.98-110, 154-160).

Товар №5 «Окіст свинячий охолоджений з кісткою, без будь-якої теплової кулінарної обробки без вмісту харчових добавок, та приправ, спецій, солі та домішок, не консервований, вагою 20834,00 кг». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки FCA та становить 817039,69 грн (еквівалентно 25596,64 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.10.2021 №29102021; рахунок-фактуру (інвойс) від 03.02.2022 №; сертифікат якості від 03.02.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат від 03.02.2022; автотранспортну накладну від 03.02.2022, копію митної декларації країни відправлення №22NLKZ6SK1AQW7WD53, прайс-лист від 28.01.2022, договір-заявку №63 від 02.02.2022, довідку про транспорті витрати від 04.02.2022 (т.1, а.с.120-132, 154-160).

Товар №6 «Окіст свинячий охолоджений з кісткою, без будь-якої теплової кулінарних добавок, без вмісту спецій, солі приправ та інших домішок, не консервований, вагою 21270,00 кг». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки FCA та становить 841774,34 грн (еквівалентно 26081,72 євро). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт від 29.10.2021 №29102021; рахунок-фактуру (інвойс) від 04.02.2022 №; сертифікат якості від 04.02.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат від 04.02.2022; автотранспортну накладну від 04.02.2022, копію митної декларації країни відправлення №22NLKZ87EYAFTUWD59, прайс-лист від 28.01.2022, договір-заявку №63-В від 03.02.2022, довідку про транспорті витрати від 07.02.2022 (т.1, а.с.142-150, 154-160).

За результатами аналізу поданих декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлені наступні розбіжності:

1) за МД №UA205140/2022/010967: числове значення, зазначене в експортній декларації №22PL301010E0093124 від 02.02.2021 - 55559 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/007- 12370,57 євро) злотих); в рахунку-фактурі від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0073 інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано; згідно п.6 контракту від 29.09.2021 №29882021 умови оплати вказується в проформах-інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 01.02.2022 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано;

2) за МД №UA205030/2022/011404: числове значення, зазначене в експортній декларації №22PL301010E0100244 від 03.02.2022 - 136290 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку -фактурі від 03.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0087- 30200 євро; в рахунку-фактурі від 03.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0087 інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано; згідно п.6 контракту №29882021 від 29.09.2021 умови оплати вказується в проформах-інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення; прайс-лист від 28.01.2022 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано;

3) за МД №UA205030/2022/002018: рахунок-фактура від 02.02.2022 № не містить підписів та печаток покупця товару; довідка про транспортні витрати від 04.02.2022 видана ФОП « ОСОБА_1 », що суперечить даним про перевізника, товару зазначеним в міжнародній товаротранспортній накладній від 02.02.2022 №NL 31029294; підпис уповноваженої особи в прайс-листі від 28.01.2022 №б/н відрізняється від підпису в контракті від 29.10.2021 №29102021;

4) за МД №UA205030/2022/002019: рахунок-фактура № від 02.02.2022 не містить підписів та печаток покупця товару; довідка про транспортні витрати від 04.02.2022 видана ФОП « ОСОБА_1 », що суперечить даним про перевізника товару зазначеним в міжнародній товаротранспортній накладній від 02.02.2022 №NL 31036058; підпис уповноваженої особи в прайс-листі від 28.01.2022 №б/н відрізняється від підпису в контракті від 29.10.2021 №29102021;

5) за МД №UA205030/2022/002025: рахунок-фактура № від 03.02.2022 не містить підписів та печаток покупця товару; підпис уповноваженої особи в прайс-листі від 28.01.2022 №б/н відрізняється від підпису в контракті від 29.10.2021 №29102021;

6) за МД №UA205140/2022/011843: контракт №29102021 від 29.10.2021 втратив свою чинність 31.12.2021 року, в свою чергу декларантом не подано додаткової угоди про пролонгацію контракту; в інвойсі № від 04.02.2022 вартість товару становить 25524 євро, а в експортній декларації країни відправлення №22NLKZ87EYAFTUWD59 від 04.02.2022 - 26734 євро; відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 07.02.2022 транспортні витрати до кордону України за маршрутом м.BOXTEL (Нідерланди) до переходу Ягодин (кордон України) становлять 18000 грн. Відстань між м.BOXTEL (Нідерланди) і переходом Ягодин (кордон України) за даними Google maps становить 1478 км, тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 12,18 грн/км. За інформацією сайту della.com.ua за статистичними даними за січень-лютий 2022 року за напрямком Нідерланди - Україна середня вартість перевезення тентова ним автомобілем масою 20 т становить 1,20 євро/кг. Перевезення згідно інвойсу № від 04.02.2022, здійснене автомобілем з холодильним обладнанням, що значно підвищує вартість перевезення. Дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки. Відповідно до п.6 контракту, а також інвойсу № від 04.02.2022 передбачена попередня оплата за товар, проте до митного оформлення банківський платіжний документ не подано. Відповідно до п.5 контракту партія товару обумовлюється у проформі-інвойсі, який не подано до митного оформлення. В гр. 44 МД та в довідці про транспорті витрати від 07.02.2022 зазначено договір-заявку №63-В від 03.01.2022, проте до митного оформлення такого документа не подано. Прайс-лист від 28.01.2022 виданий для ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» на товар, що імпортується, а відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути для загального кола покупців.

Декларанту надіслані митним органом вимоги в електронних повідомленнях про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; прайс-листів, каталогів, специфікації виробника товару для широкого кола осіб від виробника товару; документів, передбачених п.6 контракту №29882021 від 29.09.2021; висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; платіжних документів; договорів (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); ліцензійних чи авторських договорів покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; копій митних декларацій країни відправлення; інших документів, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

У відповідь на повідомлення митниці декларант у листами повідомив відповідача, що були подані всі наявні документи, які кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар та ціну на вказаний товар (т.1, а.с.50-52, 67-70, 89-91, 111-113, 133-135, 151-153).

Волинська митниця відповідно прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2022 №UA205140/2022/000028/2 (т.1, а.с.33-34), від 04.02.2022 №UA205140/2022/000031/2 (т.1, а.с.53, т.2, а.с.83-84), від 05.02.2022 №UA205030/2022/000010/2 (т.1, а.с.70-71), №UA205030/2022/000011/2 (т.1, а.с.92-93), №UA205030/2022/000012/2 (т.1, а.с.114-115), від 07.02.2022 №UA205140/2022/0000033/2 (т.1, а.с.136-137) про коригування митної вартості товарів та сформувала картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі - картка відмови) №UA205140/2022/000455 (т.1, а.с.35-36), №UA205140/2022/000472 (т.1, а.с.54-55), №UA205140/2022/000074 (т.1, а.с.72-73), №UA205140/2022/000075 (т.1, а.с.94-95), №UA205140/2022/000076 (т.1, а.с.116-117), №UA205140/2022/000075 (т.1, а.с.94-95), №UA205140/2022/000489 (т.1, а.с.138-139).

Як зазначено у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (ті, про які було вказано у повідомленнях декларанту про надання додаткових документів). У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наданої в рамках Меморандуму від вересня 2021 року Асоціацією «Всеукраїнська асоціація імпортерів м`яса та м`ясопродукції», а також МД від 06.11.2021 №UA209160/2021/13497 (т.2, а.с.55-56), де митна вартість такого товару становить 1 долар США/кг (рішення UA205140/2022/000028/2); МД від 02.11.2021 №UA205140/2021/183221 (т.2, а.с.79-82), де митна вартість такого товару становить 1,92 долара США/кг (рішення №UA205140/2022/000031/2); МД від 04.02.2022 №UA205140/22/1547 (т.1, а.с.230-232), де митна вартість такого товару становить 1,51 євро/кг (рішення №UA205140/2022/000010/2, №UA205140/2022/000012/2); МД від 29.11.2021 №UA209160/21/14716 (т.2, а.с.3-4), де митна вартість такого товару становить 1,51 євро/кг (UA205140/2022/000011/2); МД від 23.01.2022 №UA205030/2022/1060, від 22.01.2022 №UA209160/2022/928 (т. 2, а.с.106-108), де митна вартість такого товару становить 1,7 долара США/кг (UA205140/2022/000033/2).

На підставі МД від 04.02.2022 №UA205140/2022/011206, від 05.02.2022 №UA205140/2022/011711, від 05.02.2022 №UA205030/2022/002035, від 05.02.2022 №UA205030/2022/002036, від 05.02.2022 №UA205030/2022/002037, від 07.02.2022 №UA205140/2022/012339 (т.1, а.с.37-39, 56-57, 74-75, 96-97, 118-119, 140-141 ) товар випущено у вільний обіг.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: рахунки-фактури (інвойси) від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0073 (т.1, а.с.41), від 03.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0087 (т.1, а.с.59), від 02.02.2022 №, (т.1, а.с.77), від 02.02.2022 № (т.1, а.с.99), від 03.02.2022 № (т.1, а.с.121), від 04.02.2022 № (т.1, а.с.143), копії МД країни-відправлення від 02.02.2022 №22PL301010Е0093124 (т.1, а.с.41), від 03.02.2022 №22PL301010Е0100244 (т.1, а.с.60), від 02.02.2022 №22NLKZ5O2LA9ZNWD55 (т.1, а.с.78), від 02.02.2022 №22NLKZ5L17AС8ZWD58 (т.1, а.с.100), від 03.02.2022 №22NLKZ6SK1AQW7WD53 (т.1, а.с.122), від 04.02.2022 №22NLKZ87EYAFTUWD59 (т. 1, а.с.144).

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).

В оскаржуваних рішеннях відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цих рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

При цьому, суд враховує, що у зазначених вище митних оформленнях згідно з МД від 03.02.2022 №UA205140/2022/10967, від 04.02.2022 №UA205140/2022/011404, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002018, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002019, від 05.02.2022 №UA205140/2022/002025, від 07.02.2022 №UA205140/2022/011843 постачання товарів здійснювалося на виконання контрактів:

- від 29.10.2021 №29102021 з компанією «VION BOXETEL B.V.» (Нідерладни) (продавець) (т.1, а.с.154-160);

- від 29.09.2021 №29882021 з компанією «Pol-Export» (Польща) (продавець) (т.1, а.с.161-166).

Згідно з умовами зазначених зовнішньоекономічних договорів (контрактів):

- продавець продає, а покупець купує товар в асортименті, вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту, товар постачається партіями на умовах, узгоджених сторонами в даному контракті та проформах-інвойсах згідно із правилами Інкотермс 2010 (пункт 1);

- ціна на товар включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування та завантаження товару на транспортний засіб (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010), сторони в інвойсі вказують найменування, загальну кількість товару, а також його вартість (пункт 2);

- вантажовідправником може бути третя сторона (пункт 4);

- оплата товару здійснюється на умовах, вказаних в проформах-інвойсах, та може включати в себе: передоплату, оплату по факту поставки та/або оплату з відстрочкою платежу (пункт 6).

Суд звертає увагу, що в рахунках-фактурах (інвойсах) від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0073 (т.1, а.с.41), від 03.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0087 (т.1, а.с.59) були визначені умови поставки товарів згідно з Правилами Інкотермс - CPT UA Луцьк, а в рахунках-фактурах (інвойсах) від 02.02.2022 №, (т.1, а.с.77), від 02.02.2022 № (т.1, а.с.99), від 03.02.2022 № (т.1, а.с.121), від 04.02.2022 № (т.1, а.с.143) - визначені умови поставки товарів згідно з Правилами Інкотермс - FCA NL Вoxtel.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що оскільки доставка товару на умовах CPT UA Луцьк передбачає доставку продавцем товару за свій рахунок перевізнику або іншій особі та продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, тому до митного оформлення позивач не повинен був подавати документи, що підтверджують вартість транспортування чи страхування. Крім того, умови поставки FCA NL Вoxtel передбачали понесення позивачем транспортних витрат, на підтвердження яких позивач надав договори-заявки від 02.02.2022 №60-В, від 02.02.2022 №61-В, від 02.02.2022 №63, від 03.02.2022 №63-В, довідки про транспорті витрати від 04.02.2022, від 07.02.2022 (т.1, а.с.83-84, 105, 128, 146).

При цьому, суд вважає безпідставним наведене відповідачем в рішенні №UA205140/2022/000033/22 (т.1, а.с.136-137) твердження про ненадання позивачем договору-заявки від 03.02.2022 №63-В, оскільки в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205000/2022/000489 такий документ значиться (т.1, а.с.138-139).

В оскаржуваному рішенні від 07.02.2022 №UA205140/2021/000033/22 Волинською митницею зроблено висновок про заниження позивачем транспортних витрат.

Суд з такими твердженнями митного органу не погоджується та зазначає наступне.

Перш за все, при ввезенні товару на митну територію застосовувались умови поставки Інкотермс -FCA (Free Carrier - «Франко перевізник»). При формуванні вартості перевезення позивач не мав жодного відношення, адже перевізником було сформовано ціну з врахуванням відстані, та інших необхідних характеристик.

Як слідує з матеріалів справи митний орган взяв за основу інформацію з комерційного сайту (della.com.ua) та статистичних даних за січень-лютий 2022 року, однак суд зазначає, що ціноутворення на таких ресурсах ґрунтується у довільній формі, залежить від ряду факторів та індивідуально розраховується під кожну конкретну поставку та може змінюватись.

Використання інформації про вартість перевезень з комерційного сайту della.com.ua не є обов`язковим для інших перевізників. Вибір перевізника є диспозитивним, тобто проводиться на власний розсуд замовника. Окрім того, суд звертає увагу, що до митного оформлення щодо кожної поставки подавалися документи, що підтверджують відносини з перевізниками, зокрема довідка про транспортні витрати та договір-заявка на перевезення, у яких зазначено і найменування перевізника, і замовника (у даному випадку позивач ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС»).

Отже, на думку суду, подані позивачем документи підтверджують понесені позивачем витрати щодо перевезення товарів.

Суд також бере до уваги доводи позивача про те, що оскільки зовнішньоекономічними договорами (контрактами) від 29.09.2021 №29882021, від 29.10.2021 №29102021, укладеними ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» з компаніями POL-EXPORT (Республіка Польща) та «Vion Boxtel B.V.» (Нідерланди), було передбачено, що вантажовідправником може бути третя сторона (пункт 4), тому зазначення в автотранспортних накладних відправником товару підприємства, яке не є стороною контракту, не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства, не може бути підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості товару.

Також однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що подані прайс-листи містять інформацію не виробника товару, а відправника, а також те, що підпис уповноваженої особи в прайс-листі відрізняється від підпису в контракті.

З цього приводу суд зазначає, що до переліку додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція).

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, з огляду на засади свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Відповідач не навів доводів, на підставі яких він вважає, що до ціни товару, перелік якого наведений в прайс-листах, включені не всі складові вартості цього товару або будь-яких інших доводів в обґрунтування критичної оцінки цього документа.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.01.2018 у справі №816/747/15-а.

З даного приводу суд зазначає, що відображена у прайс-листах вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунках-фактурах щодо кожної відповідної поставки товару.

В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листів, виданих саме експортером товару, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості товарів в повній мірі відповідає вартості, визначеній у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що прайс-листи надані для ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» на товар, що імпортується, а не для загального кола покупців відповідно до статті VII ГАТТ, оскільки з наданих прайс-листів слідує, що такі оформлені для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата, усі подані прейскуранти (прайс-листи) скріплені печатками та підписами посадових осіб компаній, тому не повинні викликати будь-яких сумнівів у їх належності.

У спірних рішеннях відповідач також посилається на наявність розбіжностей, а саме, що числове значення, зазначене в експортних деклараціях від 02.02.2021 №22PL301010E0093124, від 03.02.2022 №22PL301010E0100244, від 04.02.2022 №22NLKZ87EYAFTUWD59 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунках-фактурах від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0073, від 03.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0087, від 04.02.2022 №.

З цього приводу суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Як уже було зазначено судом, декларантом до кожної митної декларації були надані інвойси, за якими здійснювалась відповідна операція. Так, рахунки-фактури є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Суд зауважує, що в експортній декларації від 02.02.2021 №22PL301010E0093124 (т.1, а.с.42-43) відсутнє числове значення товару 55559 польських злотих, а в рахунку фактурі від 01.02.2022 №PL/050606979/2022-009/0073 вартість товару вказана в євро, а не у польських злотих (т.1, а.с.34), а тому твердження відповідача не відповідають дійсності.

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в інвойсах, та у деклараціях країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 2 контракту від 29.09.2021 №29882021 вартість товару визначається в євро і доларах США. Згідно з наданими до митного оформлення інвойсами вартість кожної партії товару визначалась в євро. Тобто вартість товарів у польських злотих сторонами контракту взагалі не визначалась.

Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Суд звертає увагу, що зовнішньоекономічними договорами (контрактами) від 29.09.2021 №29882021, від 29.10.2021 №29102021, укладеними ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» з компаніями POL-EXPORT (Республіка Польща) та «Vion Boxtel B.V.» (Нідерланди), було передбачено, що оплата товару може здійснюватися на умовах передоплати, оплати по факту поставки та/або оплату з відстрочкою платежу (пункт 6). Оскільки за умовами спірних поставок не здійснювалася передоплата за товар, тому у декларанта був відсутній обов`язок подання проформи-інвойсу. При цьому, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості (вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, наведеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20).

Також суд зазначає, що твердження відповідача про втрату чинності 31.12.2022 контракту від 29.10.2021 №29102021 не відповідає дійсності, оскільки додатковою угодою від 31.12.2021 №1 до контакту №29102021 від 29.10.2021 його дію продовжено до 31.12.2022 (т.1, а.с.160).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку суду, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у них, крім номера та дати МД від 06.11.2021 №UA209160/2021/13497 (т.2, а.с.55-56), від 02.11.2021 №UA205140/2021/183221 (т.2, а.с.79-82), від 04.02.2022 №UA205140/22/1547 (т.1, а.с.230-232), від 29.11.2021 №UA209160/21/14716, від 23.01.2022 №UA205030/2022/1060, від 22.01.2022 №UA209160/2022/928 (т. 2, а.с.106-108), а також Меморандуму «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28.09.2021, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд звертає увагу, що за подання даного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 14886,00 грн згідно із платіжним дорученням від 27.07.2022 №722 (т. 1, а. с. 30).

Разом з тим, ціною позову у цій категорії справ у вимогах майнового характеру є різниця між податками, нарахованими на митну вартість товару, заявлену декларантом, та податками, нарахованими на митну вартість, визначену митницею (вказану правову позицію викладено в ухвалі Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 804/2035/17).

З МД від 04.02.2022 №UA205140/2022/011206, від 05.02.2022 №UA205140/2022/011711, від 05.02.2022 №UA205030/2022/002035, від 05.02.2022 №UA205030/2022/002036, від 05.02.2022 №UA205030/2022/002037, від 07.02.2022 №UA205140/2022/012339 (т.1, а.с.37-39, 56-57, 74-75, 96-97, 118-119, 140-141), за якими товар випущено у вільний обіг, вбачається, що різниця між сумами мита та ПДВ, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваних рішеннях, становить 201708,93 грн. Відтак, розмір судового збору за подання цього позову становить 3025,63 грн (201708,93 грн х 1,5% = 3025,63 грн).

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3025,63 грн, а решту судового збору в сумі 11860,37 грн може бути повернуто ухвалою суду позивачу за його окремо поданим клопотанням, на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа №815/1479/18), від 15.07.2020 (справа №640/10548/19), від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022 (справа № 280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі № 520/6658/21).

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів, а саме договору про надання правової допомоги від 08.09.2021 (т. 1, а.с.167-169), рахунку-фактури №1-000000303 від 27.07.2022 (т. 1, а.с.170), попереднього (орієнтованого) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 28.07.2022 №28/07-22 (т.1, а.с.171), платіжного доручення від 27.07.2022 №721 (т.1, а.с.30), ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» оплатило правову допомогу, надану адвокатом Крючковою О.Б. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1017; ордер про надання правової допомоги серії АС № 1037379) (т. 1, а.с.172-173), шляхом перерахування коштів в сумі 15000,00 грн на рахунок Адвокатського бюро «Крючкова»".

Суд звертає увагу, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечив щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката (т.1, а.с.189-212).

Суд, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) та значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 8025,63 грн (з них: судовий збір в сумі 3025,63 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн).

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.02.2022 №UA205140/2022/000028/2, від 04.02.2022 №UA205140/2022/000031/2, від 05.02.2022 №UA205030/2022/000010/2, №UA205030/2022/000011/2, №UA205030/2022/000012/2, від 07.02.2022 №UA205140/2022/0000033/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» судові витрати в загальному розмірі 8025 гривень 63 копійки (вісім тисяч двадцять п`ять гривень шістдесят три копійки).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (43023, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Лідавська, 1, );

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська обл., Ковельський р-н, с.Римачі, вул.Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій