Справа № 280/5099/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/5099/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)

у справі № 280/5099/21

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування для обчислення пенсії за віком з 05.07.2017 заробітної плати за період роботи з жовтня 1985 року по вересень 1987 року згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.10.2016 №08/11, виданої ЗАТ «Запоріжбуд»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії позивача з 05.07.2017 з врахуванням заробітної плати за період роботи з жовтня 1985 року по вересень 1987 року згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.10.2016 №08/11, виданої ЗАТ «Запоріжбуд», та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати, які складаються із судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу при обчисленні пенсії за віком з дати її призначення не була врахована заробітна плата за період роботи з жовтня 1985 року по серпень 1987 року згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.10.2016 №08/11, виданою ЗАТ «Запоріжбуд». Позивач вважає, що не включення для обчислення йому пенсії за віком з 05.07.2017 заробітної плати за вказаний період роботи порушує права і законні інтереси позивача, оскільки видана ЗАТ «Запоріжбуд» довідка містить усі необхідні відомості про розмір заробітної плати у визначений в ній період, в ній також зазначена назва первинних документів, на підставі яких її видано (платіжні відомості), їх місцезнаходження та адреса. Крім того, трудовий стаж позивача підтверджується записами трудової книжки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу врахувати спірну довідку, пенсійний орган не навів жодного обґрунтування - розбіжність даних, невідповідність записам у трудовій книжці, наявність інших доказів, які б спростовували зміст довідки, тощо. Суд також зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних у первинних документах по нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Перерахунок пенсії за умови надання позивачем підтверджуючих документів не ставиться в залежність від наявності можливості у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей цих документів на підприємстві, а тим більше це не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення за умови не визнання вказаної довідки недійною. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі, суд зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу є підтвердженим належними документами, співмірним до наданих послуг та підлягає відшкодуванню позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, позовні вимоги щодо перерахунку пенсії з 05.07.2017 залишити без розгляду. Відповідач наполягає на правомірності своїх дій, з огляду на неможливість перевірити обґрунтованість видачі довідки про заробітну плату ЗАТ «Запоріжбуд», як того вимагає законодавство, оскільки вказане підприємство ліквідовано, фінансово - господарські документи до архіву на зберігання не передані.

Також відповідач зазначає, що строк звернення до суду з вимогою про врахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії з 05.07.2017 починається з 25.09.2017, тобто з дня отримання виплати позивачем. Позивач не навів поважних причин пропуску цього строку, а обставини, зазначені позивачем, відбулися пізніше та не можуть бути визнані як причини поважності пропуску строку звернення до суду. Крім того, відповідач вважає вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, зокрема, надання правової допомоги у вигляді правових консультацій і роз`яснень з правових питань, складення позовної заяви, а отже не підлягають відшкодуванню як правова допомога відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та відповідно до заяви від 05.07.2017 йому було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Під час звернення позивача за призначенням пенсії, поряд з іншими документами, позивач подав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.10.2016 №08/11, видану ЗАТ «Запоріжбуд», проте відповідач не врахував заробітну плату, визначену вказаною довідкою при призначенні пенсії за віком за період з жовтня 1985 року по вересень 1987 року.

В липні 2000 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, перерахунок пенсії за віком з врахуванням заробітної плати з жовтня 1985 року по вересень 1987 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.10.2016 №08/11, виданої ЗАТ «Запоріжбуд».

Листом від 03.08.2020 №14687110 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило у перерахунку пенсії з тих підстав, що за інформацією управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ЗАТ «Запоріжбуд» ліквідовано, фінансово - господарські документи до архіву на зберігання не передані, відповідно перевірити обґрунтованість видачі довідки про заробітну плату вказаного підприємства, як того вимагає законодавство, неможливо. Враховуючи зазначене, відповідач вказав, що обчислити пенсію з урахуванням заробітної плати згідно з довідкою від 06.10.2016 №08/11 за період з жовтня 1985 року по вересень 1987 року, законних підстав немає.

Не погодившись з відмовою відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 строки звернення до адміністративного суду обмежують час, протягом якого відповідні правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В той же час встановлені процесуальними нормами строки та залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку з їх пропуском не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права особи, легалізації триваючого правопорушення, зокрема, з боку суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що наведені відповідачем обставини не є підставою для застосування приписів ст.123 КАС України, оскільки суть спірних правовідносин свідчить про тривалий характер порушення соціального права позивача на пенсійне забезпечення.

Крім того, право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Також суд апеляційної інстанції враховує, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у цій справі ухвала суду від 22.10.2021, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду з огляду на подання позовної заяви після закінчення строку для звернення до суду, скасована. Постанова суду від 16.02.2022 набрала законної сили з моменту її прийняття.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням поданої позивачем довідки про заробітну плату.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 встановлений порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

За правилами ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону № 1058-IV Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч.3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Згідно з п.4.2 Порядку № 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку №22-1).

Відповідно до п.4.7 цього ж Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пп.3 п.2.1 вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1).

Відповідно до п.2.10 вказаного Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції правильно зазначив, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

В спірному випадку судом встановлено, що згідно даним трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.09.1978 позивач перебував в трудових відносинах з ЗАТ «Запоріжбуд» в період з жовтня 1985 року по вересень 1987 року.

В якості документа, що підтверджує заробітну плату за вказаний період роботи в ЗАТ «Запоріжбуд», позивачем подана довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.10.2016 №08/11, видана ліквідатором ЗАТ «Запоріжбуд» за формою згідно з додатком до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Відомості, що містяться у цій довідці, засвідчують факт нарахування заробітної плати позивачеві за період з жовтня 1985 року по вересень 1987 року. В цій довідці зазначена назва первинних документів, на підставі яких її видано (платіжні відомості), їх місцезнаходження та адреса, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинними документам, довідка має штамп із проставленим реєстраційним номером та датою її видачі, підписана ліквідатором підприємства, засвідчена круглою печаткою підприємства.

Отже, за формою і змістом вказана довідка від 06.10.2016 №08/11 в повній мірі відповідає вимогам наведеного вище Порядку № 21-1.

Неврахування відповідачем вказаної довідки під час обрахунку та призначення позивачу пенсії обумовлене неможливістю перевірити обґрунтованість видачі довідки про заробітну плату вказаного підприємства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, не заперечуючи право відповідача перевіряти обґрунтованість та достовірність довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, встановив, що відмовляючи позивачу врахувати спірну довідку, відповідач не навів жодного обґрунтування як то розбіжність даних, невідповідність записам у трудовій книжці, наявність інших доказів, які б спростовували зміст довідки, тощо.

Суд апеляційної інстанції за фактичних, встановлених у справі обставин, погоджується з висновками суду першої інстанції, що довідка від 06.10.2016 №08/11 про суми заробітної плати позивача за період з жовтня 1985 року по вересень 1987 року повинна була бути врахована під час призначення позивачу пенсії з 05.07.2017, оскільки неможливість перевірити відомості, зазначені у цій довідці, не є законодавчо встановленою підставою для позбавлення особи права на призначення пенсії за віком.

Підстави вважати надану довідку та відомості, що в ній містяться, недостовірними, відповідачем не наведені, із матеріалів справи не вбачаються.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає прийнятним посилання суду першої інстанції на висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо витрат на правничу допомогу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Отже, з аналізу положень ст. 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За правилами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, підлягають відшкодуванню не всі заявлені стороною витрати, а лише такі, що пов`язані з розглядом справи. Також суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару адвоката визначається за погодженням адвоката з клієнтом в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Тульчевським Олександром Володимировичем та Чернишовим Сергієм Івановичем укладений договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.04.2021 предметом якого є надання правничої допомоги клієнту в питанні проведення перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору про юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує виконавцю суму винагороди за домовленістю сторін.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 16.06.2021 загальна вартість наданих послуг складає 2000,00 грн.

Вказані послуги прийняті позивачем за актом (розрахунком) надання правничої допомоги від 16.06.2021, згідно якому професійна правова (правнича) допомога полягала у надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань: дата надання 11.06.2021, витрачений адвокатом час 1 год., розмір винагороди виконавця 400 грн.; та складання позовної заяви: дата надання 16.06.2021, витрачений адвокатом час 6 год., розмір винагороди виконавця 1600 грн.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, враховуючи конкретні обставини справи, характер і предмет спору, погоджується з судом першої інстанції, що розмір витрат на правничу допомогу 2000 грн. є підтвердженим належними документами, співмірним до наданих послуг та такими, що пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, тому підлягають відшкодуванню позивачу.

Суд першої інстанції врахував усі обставини, що мають значення для справи, надав їм належної правової оцінки, передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі № 280/5099/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко