Справа № 120/8967/22
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 грудня 2022 р. Справа № 120/8967/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо не зарахування до його стажу періодів з 01.04.1981 по 05.04.1981, з 08.04.1981 по 04.05.1983, з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З метою зарахування вказаних періодів до стажу позивача, нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком у відповідності до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.1 1.2011 за №1191, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем 09.11.2022 подано до суду матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою від 16.11.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

25.11.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також на виконання ухвали від 16.11.2022 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що згідно з наданих документів страховий стаж позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", становить 32 роки 4 місяці 21 день. До страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги не враховано періоди з 01.04.1981 по 05.04.1981 - оскільки вказаний період переривається у зв`язку із вступом на навчання; з 08.04.1981 по 04.05.1983 - оскільки період роботи під час проходження військової строкової служби не входить до розрахунку права на отримання допомоги в розмірі 10 пенсій за віком; з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000 - оскільки у вказані періоди позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, було прийнято рішення відмовити позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти пенсій у зв`язку з відсутністю 35 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, встановив наступне.

З 05.09.2022 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

04.10.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги при призначенні пенсії за віком.

Листом відповідача від 28.10.2022 за № 8629-8123/Ш-02/8-0200/22 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсії, згідно з заявою від 04.10.2022, у зв`язку з відсутністю 35 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На обґрунтування вказаного листа відповідачем надано довідку розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , відповідно до якої позивачу стало відомо про не зарахування до його стажу періодів з 01.04.1981 по 05.04.1981, з 08.04.1981 по 04.05.1983, з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись із діями відповідача щодо не зарахування до його стажу періодів з 01.04.1981 по 05.04.1981, з 08.04.1981 по 04.05.1983, з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту вказаної норми слідує, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е-ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, для отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають бути дотримані такі вимоги:

- особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема частиною 1 статті 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років;

- на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- мати страховий стаж, зокрема для чоловіків - 35 років на таких посадах;

- особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Так, позивач станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення та виплату спірної допомоги досяг 60-річного віку, з 05.09.2022 йому призначена пенсія вперше. При цьому, відповідачем не заперечується, що на день досягнення пенсійного віку позивач працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, відповідач заперечує наявність у позивача необхідного страхового (спеціального) стажу (35 років) для призначення та виплати спірної допомоги.

Серед іншого, відповідачем не заперечується наявність у позивача страхового стажу 58 років 2 місяці 27 днів.

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розділом 2 Охорона здоров`я Переліку №909 передбачено, що до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка (стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ).

На момент розгляду справи судом діє порядок ведення трудових книжок, який регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі -Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, заповнення неналежне оформлення граф трудової книжки не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що не зарахування спірних періодів до спеціального стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі спеціального стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Згідно з записами трудової книжки серія НОМЕР_1 , відповідачем до страхового стажу позивача зараховано усі періоди роботи, що становить 58 років 2 місяці 27 днів. До спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги зараховано 32 роки 4 місяці 21 день.

При цьому, до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги не враховано періоди: з 01.04.1981 по 05.04.1981 - оскільки вказаний період переривається у зв`язку із вступом на навчання; з 08.04.1981 по 04.05.1983 - оскільки період роботи під час проходження військової строкової служби не входить до розрахунку права на отримання допомоги в розмірі 10 пенсій за віком; з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000 - оскільки у вказані періоди позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача щодо періодів з 01.04.1981 по 05.04.1981 та з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000, суд зазначає наступне.

Записами трудової книжки позивача підтверджується, що позивач у спірний період перебував у трудових відносинах.

Відповідачами вищезазначені записи трудової книжки позивача не заперечуються. Зворотного суду не доведено.

Суд зауважує, що відповідач при розгляді питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача в частині соціального забезпечення.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні періодів трудової діяльності до спеціального страхового стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги відповідач не надав будь-якої оцінки записам трудової книжки щодо періодів роботи позивача у Хмільницькому районному територіальному медичному об`єднанні, Вінницькому обласному паталогоанотомічному бюро Вінницької обласної ради, Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова.

Крім того відповідач, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги, з підстав перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати не врахував тієї обставини, що Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Враховуючи те, що під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше позивач продовжував перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, зазначені періоди мають бути включені до спеціального страхового стажу, тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.

Щодо неврахування до спеціального стажу періоду проходження строкової військової служби з 08.04.1981 по 04.05.1983 на посаді фельдшера, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 в 1989 році закінчив повний курс Вінницького медичного інституту ім. М.І. Пирогова за спеціальністю "лікувальна справа", рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 30.06.1989 йому присвоєно кваліфікацію "лікаря", про що видано диплом серії НОМЕР_2 від 30.06.1989.

Відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_3 , позивач проходив службу в Збройних Силах з 08.04.1981 по 04.05.1983.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.04.2009 №4/165, встановлено, що ОСОБА_1 1962 року народження, проходив строкову службу в Збройних Силах з 08.04.1981 по 04.05.1983 на посаді фельдшера.

Фактичне подання такої довідки позивачем органу пенсійного фонду відповідач не заперечував.

Суд вважає, що військовим квитком позивача та довідкою від 18.04.2009 №4/165, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до приписів Порядку № 637 належним чином встановлюються відомості щодо трудового стажу та здійснюваної діяльності позивача за період з 08.04.1981 по 04.05.1983 під час військової служби на посаді фельдшера.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.92 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.91 час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.93 (далі - Перелік № 909), в галузі охорони здоров`я відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до примітки 2 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до примітки 3 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.59 № 135 та Перелік установ, організацій і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.59 № 1397, до яких віднесені лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти, медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори в таких установах (закладах), як лікувально-профілактичні установи, установи охорони материнства і дитинства, санітарно-профілактичні установи, у тому числі: амбулаторно-поліклінічні установи всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги та переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські і фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

Наказом Міністерства оборони України № 168 від 23.03.2017 затверджено Перелік закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, до якого віднесено:

1. Лікарняні заклади: військово-медичний центр (усіх найменувань, у тому числі клінічний); військовий госпіталь, філія госпіталю (усіх найменувань); окремий медичний батальйон, медико-санітарний батальйон; військовий лазарет (усіх найменувань); окрема медична рота (медична рота); медичний взвод; медичний пункт (з ліжковим фондом).

2. Амбулаторно-поліклінічні заклади: поліклініка, поліклінічне відділення (усіх найменувань); центральна стоматологічна поліклініка; стоматологічна поліклініка; пересувний стоматологічний кабінет; пересувний рентгенівський кабінет; медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею); медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України).

За такого правового регулювання суд дійшов висновку, що проходження позивачем, який попередньо отримав кваліфікацію "лікар", строкової військової служби в період з 08.04.1981 по 04.05.1983 на посаді фельдшера підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу та дає право на виплату одноразової грошової допомоги при призначенні пенсії як працівнику охорони здоров`я. Неврахування відповідачем цього періоду суд вважає безпідставним.

З огляду на те, що відмова відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу згідно з пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ґрунтувалася на відсутності у позивача необхідного спеціального стажу (35 років), то з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також підлягають до задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде, серед іншого, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спеціального стажу позивача періоди з 01.04.1981 по 05.04.1981, з 08.04.1981 по 04.05.1983, з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу періодів з 01.04.1981 по 05.04.1981, з 08.04.1981 по 04.05.1983, з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1981 по 05.04.1981, з 08.04.1981 по 04.05.1983, з 09.11.1994 по 15.11.1994, з 22.11.1994 по 25.11.1994, з 28.11.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 30.01.1995, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.11.2000 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 30.11.2000, з 04.12.2000 по 31.12.2000 та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ-13322403).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна