Справа № 340/5401/22
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/5401/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення, просить:

- визнати протиправними дії головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві щодо повернення без виконання виконавчого листа від 06.05.2022 №340/1427/22, виданого на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.03.2022 у справі №340/1427/22 про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат щодо сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ);

- зобов`язати головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві прийняти до виконання виконавчий лист від 06.05.2022 №340/1427/22, виданого на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.03.2022 у справі №340/1427/22 про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат щодо сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

В обґрунтування позовних вимог представник позивач посилається на те, що відповідачем протиправно повернуто виконавчий лист Кіровоградського окружного адміністративного суду №340/1427/22, виданий 06.05.2022. Оскільки, на його переконання, зі змісту виконавчого листа та заяви поданої позивачем, вбачається, що у них зазначені усі необхідні реквізити для примусового виконання рішення суду, передбачені ч.1 ст.4, ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Звертав увагу, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання. Отже, на думку представника позивача, повернення відповідачем виконавчого документа без прийняття до виконання здійснено з формальних підстав.

Ухвалою судді від 07.12.2021 відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб (а.с.37-38).

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.46-51), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначивши, що органом Казначейства при розгляді матеріалів поданих стягувачем до виконання встановлено, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а саме в частині відомостей про боржника відсутній ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Отже, вважає, що Казначейство, повертаючи виконавчий лист, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 15.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.58-59).

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з доводами відповідача, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (а.с.63-69).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2022 року Кіровоградським окружним адміністративним судом у справі №340/1427/22 прийнято рішення, яким задоволено позов управління ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.01.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом від 17.12.2021 №340/6586/21 про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Києва Овсієнко Алли Вікторівни на користь позивача витрати в розмірі 908,00 грн. Зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання за виконавчим листом від 17.12.2021 №340/6586/21 про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Києва Овсієнко Алли Вікторівни на користь позивача витрати в розмірі 908,00 грн з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На виконання зазначеного рішення Кіровоградським окружним адміністративним судом 06.05.2022 видано виконавчий лист про стягнення судових витрат (а.с.17).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа по адміністративній справі №340/1427/22, виданого 06.05.2022 Кіровоградським окружним адміністративним судом (а.с.19-20).

Листами від 14.10.2022 та від 03.11.2022 відповідачем повідомлено позивачу, що органи Казначейства не є органами примусового виконання. Головне управління повернуло ОСОБА_1 виконавчий лист як такий, що не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону, у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - боржника. (а.с.18, 21)

Не погодившись із діями відповідача щодо повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Також, відповідно до ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Статтею 4 Закону №1404-VІІІ визначені вимоги до виконавчого документа.

Так, у відповідності з ч.1 цієї статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.6 Закону №1404-VІІІ рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845).

Абзацом 4 пункту 2 Порядку №845 визначено, що виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 5 Порядку №845 визначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема: повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів; безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

У разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо). (п.6 Порядку №845)

Згідно п.9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

Так, судом встановлено, що відповідачем повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання, з посиланням на пункт 4 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ, якою передбачено, що у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

У графі виконавчого листа, де зазначається інформація про боржника, відсутні відомості про ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що виконавчий лист №340/1427/22, виданий 06.05.2022 повинен містити обов`язкові реквізити та інформацію визначену частиною 1 статті 4 Закону N 1404-VIII. Проте, вимоги п.4 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII містять умову, за якої у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код юридичної особи, а саме "за наявності".

Перевіряючи надісланий для виконання виконавчий документ, орган Казначейства не повинен формально підходити до оцінки виконавчого документу, адже відсутність у ньому відомостей про ідентифікаційний код юридичної особи може бути обумовлено обставинами наявності або відсутності такого коду юридичної особи у матеріалах судової справи, в межах якої видавався виконавчий лист.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що повернення виконавчого листа без виконання чинить негативний вплив на стан виконання рішення суду, а відтак може мати місце лише з причин які є об`єктивними та дійсно унеможливлюють його виконання.

З метою всебічного та об`єктивного аналізу цих обставин пунктом 5 Порядку №845 відповідачу під час виконання виконавчих документів надано право: безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Крім того підпунктом 1 пункту 6 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, визначено, що Казначейство для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку одержувати безоплатно від державних органів і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань.

Отже, суд доходить висновку, що з урахуванням положень Закону №1404-VIII та Порядку №845 у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки орган Казначейства наділений повноваженнями самостійно з`ясувати інформацію щодо ідентифікаційного коду юридичної особи боржника, на відсутність якої він послався як на недолік виконавчого листа та підставу для повернення його без виконання. Більш того, ідентифікаційний код боржника відомий відповідачу, про що він сам зазначив у листі від 14.10.2022 №04.1-01-10/8571. (а.с.56)

Позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 03.04.2018 по справі №802/811/17-а), від 23.06.2020 по справі №802/357/17-а, від 11.02.2021 по справі 580/2220/19.

Крім того, суд зазначає, що суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти ефективно, забезпечувати права, свободи та інтереси осіб, які до них звертаються. Натомість, відповідач не скористався усіма наданими йому повноваженнями для реалізації права позивача на відшкодування понесених нею судових витрат.

Отже, у такому випадку державним органом не забезпечено реальне виконання судового рішення та не застосовано усі надані йому повноваження з метою виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Тому, суд доходить висновку, що дії Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві щодо повернення позивачу без виконання виконавчого листа від 06.05.2022 №340/1427/22, є протиправними.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на правову позицію викладену постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №340/2258/19, оскільки правовідносини не є подібними до справи, яка розглядається.

Щодо зобов`язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист від 06.05.2022 №340/1427/22, суд зазначає наступне.

Зважаючи на встановлені при розгляді справи обставини, а також беручи до уваги те, що відповідачем при перевірці поданих позивачем документів не виявлено інших перешкод для виконання виконавчого листа №340/1427/22 від 06.05.2022 та не зазначено про них у листах від 14.10.2022 та від 03.11.2022, суд доходить висновку, що з метою ефективного та належного захисту порушених прав позивача, слід зобов`язати відповідача прийняти до розгляду виконавчий лист №340/1427/22 від 06.05.2022, виданий Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного повідомлення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, здійснені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 992,40 грн. (а.с.13) слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч.7, 9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 11 червня 2019 року у справі №826/841/17.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Так, позивачем надано суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 24.09.2021, згідно умов якого адвокатське об`єднання "Усатенко і Усатенко" бере на себе зобов`язання в інтересах ОСОБА_1 (Клієнт) надавати йому професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору (а.с.70). Також, надано додаткову угоду від 16.12.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги, згідно якої розмір гонорару за надання консультацій, складення заяв по суті справи, складення заяв з процесуальних питань, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються погодинно згідно з розрахунком і становить 5000 грн. ( а.с.71).

До того ж, представником позивача надано суду розрахунок до зазначеного договору про надання професійної правничої допомоги від 16.12.2022, в якому вказаний детальний опис робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатським об`єднанням на виконання надання зазначених послуг, який становить 6 годин, а також вартість таких послуг, що становить 5000 грн. (а.с.72).

Крім того, надано суду акт приймання - передачі від 16.12.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги від 24.09.2019, в якому зазначено про виконання адвокатським об`єднанням "Усатенко і Усатенко" взяті на себе зобов`язання по наданню професійної правничої допомоги, а Клієнт прийняв виконання на суму 5000 грн., і зауважень не має (а.с.73).

На підтвердження оплати Клієнтом отриманих ним послуг адвокатського об`єднання, згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 24.09.2021, додаткової угоди від 16.12.2022, надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера №225 від 16.12.2022 на суму 5000 грн. (а.с.63).

Враховуючи наведене, з урахуванням задоволення позовних вимог, здійснені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві (01601, м.Київ, вул.Терещенківська, 11-А, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 110, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві щодо повернення ОСОБА_1 без виконання виконавчого листа №340/1427/22, виданого 06.05.2022 Кіровоградським окружним адміністративним судом.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві прийняти до розгляду виконавчий лист №340/1427/22, виданий 06.05.2022 Кіровоградським окружним адміністративним судом про стягнення на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати: на сплату судового збору в сумі 992,40 грн., на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.287, 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина