Справа № 160/9396/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9396/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року

у справі №160/9396/22

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод»

про стягнення адміністративно - господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Ливарно-механічний завод, в якій позивач просив:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ливарно-механічний завод на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік у розмірі 5 486 504,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №160/9396/22 в задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» про стягнення адміністративно - господарських санкцій відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №160/9396/22 як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що суд не врахував, що при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій, слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання. Однак ні зазначеною нормою, ні Законом не передбачено звільнення від відповідальності у разі відсутності вини роботодавця. Таким чином, зазначає скаржник , судом першої інстанції неповно з`ясовані та недоведені обставини, що мають значення для справи, з огляду на що скаржник просить скасувати рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ Ливарно-механічний завод () зареєстроване юридичною особою 05.05.2008, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис 0010241, з основним видом діяльності за КВЕД 25.62 Механічне оброблення металевих виробів.

ТОВ Ливарно-механічний завод перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

Судом встановлено, що на відповідача покладено обов`язок щорічно подавати до відділення Фонду соціального захисту інвалідів відомості про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю.

28.02.2022 відповідачем подано звіт №10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік; звіт прийнято у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 28.02.2022 р. за вх. №3450.

За звітом відповідача форми №10-ПОІ у 2021 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) за рік становила 1669 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) 42, штатних працівників, яким встановлена інвалідність, на підприємстві фактично не було; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні 67 осіб; фонд оплати праці штатних працівників 366 279,0 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 219 460,2 грн., сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 0 грн.

Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, за 25 робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2021 році, відповідач до 15.04.2022 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 5 486 504,00 грн.

Згідно з розрахунком суми позову, наданим позивачем, у ТОВ Ливарно-механічний завод:

1. Вихідні дані для розрахунку суми позову за даними наданого відповідачем документу "звіт за формою Ю-ПОІ №03-07/3450 від 28.02.2022 за 2021 рік".

1.1. Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу, осіб -1669.

1.2. Середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, які працювали на підприємстві (штатних працівників, яким за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність) - 42.

1.3. Фонд оплати праці штатних працівників, грн. - 366279000 грн.

1.4. Перераховано коштів адміністративно-господарських санкцій за не зайняті робочі місця для осіб з інвалідністю, грн. - 0 грн.

2. Розрахунок суми позову

2.1. Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до 4 % нормативу, осіб -1669 х 0,04 = 67.

2.2. Кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, одиниць 67-42 = 25 чол.

2.3. Середня річна заробітна плата штатного працівника, грн. 366279000:1669 = 219460,16 грн

2.4. Сума адміністративно-господарських санкцій, грн. - 219460,16 х 25 - 0 = 5 486 504,00 грн.

Загальна сума до сплати 5 486 504,00 грн.

Отже, відповідач не здійснив всіх можливих заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2021 року, що призвело до незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, передбаченого частиною першою статті 19 Закону №875-ХІІ.

Відтак, станом на день звернення до суду відповідачем не сплачено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування 25 осіб з обмеженими можливостями.

Посилаючись на вище наведені обставини, позивач звернувся до суду.

Переглядаючи рішення суду по даній справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову і , відповідно , апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», роботодавці самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону України для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 вказаної статті виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

При цьому слід зазначити, що основним місцем роботи є місце роботи, де особа працює на підставі укладеного трудового договору із оформленням трудової книжки та занесенням до неї запису про працевлаштування.

Створення спеціального робочого місця для інваліда з урахуванням його індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю - працевлаштування безробітного інваліда на наявне окреме робоче місце або наявну ділянку виробничої площі із здійсненням щодо них додаткових заходів з організації праці інваліда (пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання) або працевлаштування безробітного інваліда на нове робоче місце або нову ділянку виробничої площі, що створені із здійсненням додаткових заходів з організації праці інваліда (встановлення основного і додаткового устаткування, технічного обладнання) постанова Кабінету Міністрів України № 1836 від 27.12.2006 «Про реалізацію статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"».

Одночасно згідно ст.5 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012, який набрав чинності з 01.01.2013, держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

До категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до пп.1 п.4 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011р. №29, завданням Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

При цьому суб`єкти господарювання зобов`язані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження виконання ТОВ «Ливарно-механічний завод» покладеного на нього обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем до суду надано копії:

- наказу № 116 від 12.05.2019 відповідно до якого внесено зміни в штатний розклад структурних підрозділів підприємства та додаткового створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 12 одиниць;

- наказу № 325 від 02.12.2019 відповідно до якого внесено зміни в штатний розклад структурних підрозділів підприємства та додаткового створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 4 одиниць;

- інформації про попит на робочу силу (вакансії) форми звітності № 3-ПН, що 04.01.2021 подано відповідачем до територіального центру зайнятості населення з інформацією про наявність 33 вакансії підсобного робочого для осіб з інвалідністю;

- інформації про попит на робочу силу (вакансії) форми звітності № 3-ПН, що 21.09.2021 подано відповідачем до територіального центру зайнятості населення з інформацією про наявність 1 вакансії підсобного робочого для осіб з інвалідністю;

- інформації про попит на робочу силу (вакансії) форми звітності № 3-ПН, що 28.12.2021 подано відповідачем до територіального центру зайнятості населення з інформацією про наявність 31 вакансії підсобного робочого для осіб з інвалідністю;

- наказів про прийняття на роботу працівників (осіб з інвалідністю), довідками МСЕК про встановлення інвалідності, трудовими книжками щодо 45 осіб, що працювали протягом 2021 року та продовжують працювати на підприємстві;

- витягами з книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них ТОВ «Ливарно-механічний завод»;

- листами до управління соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривий Ріг ради про наявність вакансій для осіб з інвалідністю вих. № 922-364 від 19.04.2021, № 922-726 від 12.08.2021, № 922-1069 від 03.12.2021.

Отже, станом на 31.12.2021 у відповідача створено необхідні 67 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Доказів на підтвердження того, що відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, позивачем не надано, а також не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю з боку підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, відзиву відповідача, робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем у 2021 році створені. В той же час, звертаючись з позовом до суду, обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів не зазначає норму права, яка би покладала обов`язок на суб`єкта господарювання, окрім створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, здійснювати дії щодо підбору та працевлаштування зазначених осіб на створені робочі місця.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем вчинено усі залежні від нього заходи для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів.

До того ж, колегія суддів вказує, що сам по собі факт відсутності працевлаштованих інвалідів відповідно до нормативу ще не є безспірною підставою для відповідальності, оскільки у разі відсутності на обліку інвалідів, які мешкають на території, де знаходиться підприємство відповідача, і бажають працювати на вказаному підприємстві, не вбачається за можливе виконання законодавчо встановленого нормативу.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання.

Передбачена ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідальність за своєю суттю є господарсько-правовою відповідальністю, підставою для застосування якої є вчинене роботодавцем правопорушення у сфері господарювання (ч.1 ст.218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності в діях відповідача складу правопорушення, внаслідок чого на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу щодо працевлаштування осіб-інвалідів.

Доводи апеляційної скарги, які по суті повторюють доводи адміністративного позову, вірно розглянутого судом першої інстанції, не спростовують правомірності висновків суду .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення, в частині задоволених позовних вимог, з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не існує.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №160/9396/22 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №160/9396/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко