Справа № 160/18905/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 грудня 2022 року Справа №160/18905/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро клопотання представника позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі за позовною заявою ОСОБА_2 , яка подана представником адвокатом Харьковим Віталієм Олександровичем до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2022 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 22.11.2022 року) До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яка подана представником адвокатом Харьковим Віталієм Олександровичем до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 384 від 01.08.2022 року «Про результати службового розслідування по факту порушення дисципліни військовослужбовцями групи інженерного забезпечення»;

- відновити становище солдата ОСОБА_2 , яке існувало до прийняття протиправного індивідуального рішення, шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити щомісячну премію за червень місяць 2022 року солдату ОСОБА_2 відповідно до п. 5 розділу XVI Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» та включити солдата ОСОБА_2 до наказу про виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 та 100 000 грн. відповідно до п. 9.8 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що із преамбули наказу в/ч НОМЕР_1 № 384 убачається, що 14.06.2022 року солдат ОСОБА_2 поїхав до м. Кривий Ріг із службовою метою та у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем. З цього приводу 19.06.2022 року було призначено службове розслідування. В той же час, із постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.06.2022 року, яка набрала законної сили 12.07.2022 року убачається, що 14.06.2022 року під час виїзду до м. Кривий Ріг із службовою метою солдат ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем - тобто у командира військової частини НОМЕР_1 - полковника ОСОБА_3 не було законних підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Представник позивача стверджує, що відповідно до абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 608, службове розслідування не призначається; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду. На переконання представника позивача, оскаржуваний наказ в/ч НОМЕР_1 № 384 є безпідставним, незаконним та протиправним, а проведене службове розслідування, що передувало видачі наказу в/ч НОМЕР_1 № 384, має ознаки «формального» - тобто такого, яке проведене без виявлення (з`ясовування) обставини, які спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення позивачем, а отже також є протиправним. Представник позивача стверджує, що відповідно до п. «б» ст. 75 Закону № 551-XIV, Начальники гарнізонів, старші морські начальники та начальники органів управління військової служби правопорядку Збройних Сил України в гарнізонах мають право накладати дисциплінарні стягнення на військовослужбовців у таких випадках: порушення громадського порядку або військової дисципліни вчинено за межами розташування військової частини. Начальники, які наклали стягнення згідно із статтями 75 і 76 цього Статуту, повідомляють про це командирів військових частин, в яких служать військовослужбовці, що вчинили правопорушення, та роблять відповідні записи у посвідченні про відпустку або в розпорядженні чи посвідченні про відрядження (абз. 1 ст. 78 Закону № 551-XIV). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на військовослужбовця, який перебуває за межами військової частини, накладати дисциплінарні стягнення можуть інші начальники, які проходять військову службу і перелічені у п. «б» ст. 75 Закону № 551-XIV. Так як солдат ОСОБА_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння за межами військової частини НОМЕР_1 , то доцільно ще раз звернутися до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.06.2022 року. Так, матеріали згаданої адміністративної справи до суду надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг. Тобто жоден військовослужбовець-начальник не повідомляв начальника військової частини НОМЕР_1 про те, що солдат ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Також ніхто солдату ОСОБА_2 не робив відповідного запису у посвідченні про відпустку або в розпорядженні чи посвідченні про відрядження. Тобто приналежність ОСОБА_2 до військової служби взагалі не має відношення до нібито вчиненого ним правопорушення за межами військової частини - «керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», адже ОСОБА_2 зупинила патрульна поліція. І притягти до адміністративної відповідальності намагалася на загальних засадах - тобто як громадянина України. Отже, що якби ОСОБА_2 і «керував за межами військової частини транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», то за приписами ч. 2 ст. 45 Закону № 551-XIV, ч. 1 ст. 15 КУпАП, він повинен був би понести адміністративну відповідальність на загальних підставах - тобто будь-які законні підстави для притягнення солдата ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності відсутні, а відтак оскаржуваний наказ в/ч НОМЕР_1 № 384 є безпідставним, протиправним та незаконним.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 року зазначена вище справа розподілена та 29.11.2022 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від військової частини НОМЕР_1 засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України: 1) наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 390 від 19.06.2022 року по факту порушення дисципліни військовослужбовцями групи інженерного забезпечення - солдатом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_2 , лейтенантом ОСОБА_5 ; 2) акту службового розслідування по факту порушення дисципліни військовослужбовцями групи інженерного забезпечення - солдатом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_2 , лейтенантом ОСОБА_5 , який складено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 390 від 19.06.2022 року; 3) журналу або витягу із журналу (належним чином засвідчену копію сторінки журналу) в частині, що стосується відомостей про дату ознайомлення під підпис солдата ОСОБА_6 з оскаржуваним наказом командира/військової частини НОМЕР_1 - полковника ОСОБА_3 № 384 від 01.08.2022 року «Про результати службового розслідування по факту порушення дисципліни військовослужбовцями групи інженерного забезпечення»; 4) матеріали службового розслідування, які слугували підставою для складання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 384 від 01.08.2022 року «Про результати службового розслідування по факту порушення дисципліни військовослужбовцями групи інженерного забезпечення»; 5) письмові та вмотивовані пояснення щодо вручення або невручення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 384 від 01.08.2022 року «Про результати службового розслідування по факту порушення дисципліни військовослужбовцями групи інженерного забезпечення» ОСОБА_2 . Судом зобов`язано докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 27.12.2022 року. Судом попереджено військову частину НОМЕР_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

10.12.2022 року (зареєстровано судом 12.12.2022 року) представником позивача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» до суду подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з огляду на те, що позивач ОСОБА_2 безпосередньої приймає участь у проведенні бойових дій та сумлінно захищає Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, зокрема боронить незалежність судової влади України від посягань ворога, від підступних спроб підкорити волю судової чи будь-якої іншої влади України. Отже, представник позивача просить суд надати йому особисто приймати участь у проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін задля висловлювання своїх доводів, міркувань.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тож, відповідно до ч. 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Аксен проти Німеччини", заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Варела Ассаліно проти Португалії", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову в проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

В даному випадку кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними ст. 44 КАС України із урахуванням норм, передбачених главою 10 "Розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження" КАС України.

Представник позивача не навів обґрунтованих підстав того, що справа не може бути розглянута без попереднього усного заслуховування пояснень сторін щодо суті спору.

Бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, висловлені ними в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення справи до розгляду з викликом її учасників.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд не вбачає необхідності надання пояснень представниками сторін у зазначеній справі, а тому дійшов висновку, що підстави для її розгляду за участю сторін відсутні. У зв`язку з чим відсутні і підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись статтями 12, 248, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовити.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя С. В. Прудник