Справа № 580/5360/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року справа № 580/5360/22

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене у вигляді протоколу від 02.09.2022 №18, в частині, що стосується ОСОБА_1 стосовно визнання недійсним посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.10.1993;

- зобов`язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії та видати відповідне посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» категорія 3 серії Б зеленого кольору.

Ухвалою судді від 14.11.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач посилалася на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №580/7734/21, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, тож останній правомірно набув статусу особи, що потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи і законно отримав відповідне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане 18.10.1993.

На адресу позивача надійшов лист, який містив витяг із протоколу №18 від 02.09.2022 засідання комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, де вирішено, що за позивачем не підтверджено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3, тому вважати посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 18.10.1993, недійсним.

За твердженням позивача, відповідачем свідомо не вказано ще один документ наявний в матеріалах особової справи - довідку виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 14.09.2021 №291/01-3-15 де вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 1979 року по 14 листопада 1985 року, з 17 листопада 1987 року по 10 жовтня 1989 року був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 (з 15 листопада 1985 року по 16 листопада 1987 року перебував на службі в лавах Радянської Армії, тому був зареєстрований у с. Княжа, але не проживав), та з 25 квітня 1996 року по даний час зареєстрований в АДРЕСА_1 і проживає в АДРЕСА_2 на території 3 зони гарантованого добровільного відселення в с. Княжа Звенигородського району, Черкаської області. А у період часу з 11 жовтня 1989 року по 24 квітня 1996 року - постійно проживав без реєстрації по АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що рішення комісії суперечить нормам законодавства та реальним обставинам, відтак має бути визнане протиправним та скасоване, а позивач потребує відновлення свого статусу особи потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС та відновлення законності посвідчення такої особи серії НОМЕР_1 , виданого 18.10.1993.

Відповідачем подано відзив на позов у встановлений ухвалою суду час, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що село Княжа Звенигородського району Черкаської області віднесене до 3 зони - зони гарантованого добровільного відселення.

Відділом перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом №2300-0306-6/37228 від 19.08.2022 надіслано документи позивача до Департаменту для розгляду на Комісії, з метою перевірки правильності встановлення ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видачі йому посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 .

Комісією перевірено документи ОСОБА_1 та виявлено, що у його справі відсутні документи про постійне перебування (проживання, роботу) на території зони гарантованого добровільного відселення в селі Княжа Звенигородського району в період з дня аварії на ЧАЕС (26.04.1986) станом на 01.01.1993 не менше трьох років, які б підтверджували статус потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи.

На підставі наведеного відповідач вважає оскаржене рішення правомірним.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) встановлено статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 18.10.1993, виданим Черкаською обласною державною адміністрацією.

На засіданні комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протоколом від 02.09.2022 №18 прийнято рішення - вважати недійсним посвідчення позивача, як потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.10.1993 Черкаською облдержадміністрацією. Підставою прийняття вказаного рішення став недостатній період проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення в с. Княжа Звенигородського району (не менше трьох років станом на 01.01.1993).

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 3 частини 1 статті 11 Закону №796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до п.3 ст. 14 Закону №796-XII (у редакції чинній станом на дату видачі позивачу посвідчення), для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на

території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону №796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з п.2 ч. ч. 1 ст. 55 №796-XII, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, є особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 65 №796-XII, посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно п.3 ст.2 Закону України від 27.02.1991 №791а-ХІІ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №791а-ХІІ), до зон радіоактивно забруднених територій належить зокрема:

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону №791а-ХІІ, межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінет Міністрів Української PCP від 23.07.1991 №106, відповідно до додатку 1 якого, село Княжа Звенигородського району Черкаської області, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. №501 (чинної станом на дату видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи позивачу) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №501).

Відповідно до п.п.2,5 Порядку №501, Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Потерпілим від Чернобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на теріторіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.10 Порядку №501, видача посвідчень провадиться громадянам, які постійно проживають або працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток №6).

З аналізу вказаних положень п.3 ст. 14 Закону №796-XII та п.5 Порядку №501, вбачається, що право отримання особою посвідчення категорії 3 серії Б (видане позивачу) виникає за наявності однієї із двох умов:

- особа постійно проживала на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії;

- або особа, яка за станом на 1 січня 1993 року прожила у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

При вирішенні спору по суті, суд зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує, що відповідачем не заперечується обставина проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона) з 17.11.1987 по 10.10.1989 - тобто протягом 1 року 10 місяців 24 дні.

При цьому, відмовляючи в зарахуванні періоду з 11.10.1989 по 24.04.1996, комісія виходила з того, що позивач був зареєстрований у м. Ватутіне, поза межами зони гарантованого добровільного відселення, працював на автобазі 2362 «Агробуд».

Відповідач також звертає увагу, що свідчення свідків про проживання ОСОБА_1 у с.Княжа Звенигородського району з 11.10.1989 станом на 01.01.1993, не підтверджено документально. Опитування свідків за фактами 33-річної давнини може нести виключно довідковий характер та не має юридичної сили.

Суд вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки жодних доказів об`єктивної неможливості проживання позивача у період з 11.10.1989 станом на 01.01.1993 у селі Княжа Звенигородського району (зоні гарантованого добровільного відселення) відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду не надано. Зазначені ж відповідачем обставини не спростовують відомостей викладених у довідці від 14.09.2021 №291/01-3-15 виконавчого комітету Звенигородської міської ради щодо проживання позивача у період з 11.10.1989 по 01.01.1993 у селі Княжа Звенигородського району, оскільки позивач об`єктивно міг проживати у зазначений період у селі Княжа та працювати у м. Ватутіне, з огляду на незначну територіальну віддаленість.

Посилання відповідача на надані позивачем пояснення від 26.08.2022, суд вважає безпідставними з огляду на те, що позивач в них не спростував, а навпаки підтвердив своє проживання у вказаний період у селі Княжа Звенигородського району.

На переконання суду, відповідач при вирішенні питання про позбавлення особи статусу потерпілого від Чернобильської катастрофи повинен надати беззаперечні докази, які підтверджують, що особа не проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, а не навпаки вимагати надання додаткових документів зі сплином тридцятирічного періоду часу.

З урахуванням зазначеного, вказані вище доводи представника відповідача суд вважає необґрунтованими.

З огляду на викладені вище обставини та наявні матеріали справи, суд вважає необґрунтованим спірне рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене у вигляді протоколу від 02.09.2022 №18, в частині визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.10.1993, в зв`язку із чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як наслідок, для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача відновити позивачу статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 та видати відповідне посвідчення встановленого зразка, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене протоколом від 02.09.2022 №18, в частині визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.10.1993.

Зобов`язати департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (вул. Максима Залізняка, 10, м. Черкаси, Черкаська обл., 18036, ) відновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 та видати відповідне посвідчення встановленого зразка, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (вул. Максима Залізняка, 10, м. Черкаси, Черкаська обл., 18036, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО