Справа № 160/13906/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
08.09.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» до Дніпровської митниці, у якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського адміністративного окружного суду від 13.09.2022 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами у відповідності до вимог КАС України або обґрунтуванням заявлених позовних вимог, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі; - заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
20.09.2022 копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено позивачу засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену останнім особисто в позовній заяві. Тобто, строк для усунення недоліків з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 26.09.2022.
26.09.2022 від позивача до суду на виконання ухвали надійшли заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та уточнений адміністративний позов, в якому позовній вимоги викладені в такій редакції:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Відповідачу були надані всі документи, що підтверджували твердження Позивача про вартість товару наданого для проходження митного контролю, та виконані вимоги Відповідача про надання додаткових документів. Однак, незважаючи на подання всіх необхідних документів з боку Позивача, Відповідачем не було скасовано Рішення про корегування митної вартості та не була скасована Картка відмови, якими було відмовлено у прийнятті митної декларації, первісно, поданої Позивачем. Таким чином, дії Відповідача порушили права Позивача на митне оформлення викладені у Митному кодексі України, та призвели до необхідності подання нової митної декларації № UA110140/2022/000807 від 31.01.2022 року, з цінами, що були зазначені у оскаржуваному Рішенні про корегування митної вартості. Порушення права Позивача, полягає у незаконному застосуванні резервного методу визначення митної вартості та саме Рішення про корегування митної вартості, а також похідний від нього документ, а саме: Картка відмови у прийнятті митної декларації - є предметом спірних правовідносин. Фактичним наслідком прийняття Відповідачем оспорюваних документів - є надмірна сплата митних та податкових платежів Позивачем, у той час, як первісно та вірно подані суми мита та податкових платежів не були узяті Відповідачем до уваги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 поновлено позивачу строк звернення до суду; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від відповідача для залучення до матеріалів справи додаткові докази та встановлено строк для їх подання.
Відповідно до інформації КП «ДСС» копію означеної ухвали надіслано одержувачу ТОВ «ПЛК «ГРУП» за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет. За даними КП «ДСС» копію адміністративного позову 08.09.2022 надіслано одержувачу Дніпровській митниці за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет, а копію ухвали про відкриття провадження з уточненим адміністративним позовом 05.10.2022, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву 20.10.2022.
Крім того, 06.10.2022 копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти позивача, зазначену в позовні заяві, що підтверджується матеріалами справи.
18.10.2022 через систему «Електронний суд» від Дніпровської митниці надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обґрунтування заявленої правової позиції відповідачем зазначено, що за результатами формато - логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків за вищевказаною ЕМД було зґенеровано обов`язкові форми контролю: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Підпунктом 3 п. 1 ст. 266 МКУ декларанта зобов`язано надати митному органу, передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.
Так, на думку відповідача, за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Відповідач вказує, що перелічені у повідомленні митниці №1 виявлені розбіжності та невідповідності заявленим відомостям документально не підтверджені та не спростовані. Інших документів із сформованого митним органом Переліку додаткових документів відповідно до п.3 статті 53 МКУ у Повідомленні №1, декларантом разом із листом від 28.01.2022 №1-2801 не надано. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваних транспортних засобів за ЕМД від 27.01.2022 №UА110140/2022/000733, відмови декларанта від надання додаткових документів у повному (достатньому) обсязі, ненадання документів щодо спростування виявлених невідповідностей, унеможливлює об`єктивну перевірку числового значення митної вартості заявлених транспортних засобів. Відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за товари, заявлена декларантом митна вартість транспортних засобів не може бути застосована, відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 МКУ. Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. 59 - 61 МКУ та здійснено відповідний розрахунок. Таким чином, відповідач вважає, що Рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
21.10.2022 на виконання ухвали суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла ЕМД ТОВ «ПЛК» №UA110140/2022/000807, за якою розмитнено спірні товари, із зазначенням у графі 47 рядків з кодом способу розрахунку 55 по кожному з товарів, до якої також було надано «Підсумки по графі В», згідно з якими сума по способу платежу 55 «Різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (у разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу)» становить 789 369,67 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:
- документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та порядку, встановлених чинним законодавством України;
- оригіналу або копії оспорюваного рішення або засвідчений витяг з нього, а у його разі відсутності у позивача обґрунтованого клопотання про його витребування у відповідності до вимог КАС України.
Відповідно до наявної у матеріалах справи розписки копію ухвали отримано представником позивача особисто 01.11.2022, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк для усунення недоліків позовної заяви з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 07.11.2022.
01.11.2022 від представника позивача до суду на виконання ухвали суду надійшло додано платіжне доручення від 31.10.2022 №16 про сплату судового збору у сумі 2481,00 грн. та графа 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
03.11.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем додатково наголошено, що обґрунтування позиції Відповідача по справі, є такими що мають декларативний характер, та мають створити уявлення про обґрунтованість дій Відповідача, при прийняття ним рішення про коригування митного вартості та картки відмови, але вони спростовуються наданими декларантом документами.
Крім того, позивачем наголошено, що Відповідачем приводиться перелік транспортних засобів, що пройшли митне оформлення на території України та вони порівнюються з задекларованими транспортними засобами Позивачем за загальними ознаками - як то: модель та марка транспортного засобу рік випуску країна походження товару. З цією позицією Відповідача не можна погодитися, оскільки Позивачем придбано транспортні засоби на вторинному ринку, які мали індивідуальні недоліки та особливості. Так, відповідно до МД поданої Позивачем, транспортні засоби мали пошкодження ЛКП, потертості та забруднення оббивки салону. Легковий автомобіль (транспортний засіб) на вторинному ринку річ з визначеними індивідуальними ознаками, що порівняння їх цін з іншими автомобілями, з тими самим характеристиками виробника, повинно враховувати зазнані ними зміни під час використання первинними власниками. Порівняння Відповідачем на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, відповідно до ст.64 Митного кодексу України, не здатна врахувати ці особливості товару.
Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідач правом на подання заперечень не скористався.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Основним видом діяльності позивача є 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.
Між ТОВ «ПЛК Груп» (Покупець) та компанією «YK International Corp» (Республіка Корея, Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №1/YK-I-PLC/21 від 01.03.2021 року, відповідно до умов якого покупець купує, а продавець продає автомобілі, іменовані надалі «товар», відповідно до додатків до даного контракту. Загальна кількість товару, яка буде поставлена згідно з цим контрактом складає 40 автомобілів.
Відповідно до п.2.1 та 2.2. Контракту загальна вартість цього контракту складає 200000 дол. США. Ціна і кількість кожної кількість кожної партії «товару», а також вартість послуг з логістики вказується в Додатках до даного контракту.
Пунктом 4.1 контракту визначено, що якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в такий спосіб: Покупець здійснює оплату Продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту.
Згідно з п. 4.4 контракту підтвердження оплати є копія платіжного доручення, вислана покупцем продавцю факсом з печаткою банку покупця.
На взаємини сторін за Контрактом поширюється дія Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р. Конкретні умови поставки встановлюються і фіксуються в Додатках до цього Контракту. Зазначений в Контракті «товар» повинен бути поставлений в термін до 30 днів з дати підписання Додатка до даного контракту (п.5.1; п.5.3 Контракту).
Розділом 8 Контракту передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцю наступні документи: свідоцтво про скасування реєстрації транспортного засобу, рахунок, копію експортної декларації, акт виконаних робіт і наданих послуг протягом 10 днів з дати сплати грошових коштів згідно Додатків до даного Контракту.
Відповідно до п.11.2 Контракту термін закінчення дії цього Контракту 04 вересня 2022 р., з правом його подальшого продовження за погодженням сторін.
На виконання умов Контракту, сторонами контракту складені додатки №20 від 24.09.2021, №21 від 01.10.2021, №21/01 від 01.10.2021, №21/03 від 01.10.2021, №22 від 11.11.2021 року, на поставки автомобілів з визначеними умовами поставки CFR Чорноморськ у відповідності з Інкотермс 2010.
27.01.2022 року ТОВ «ПЛК ГРУП» подано митну декларацію №UA110140/2022/000733 з метою розмитнення транспортних засобів:
«- товар №1: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2017 року виробництва»;
- товар №2: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «TUCSON», 2013 року виробництва;
- товар №3: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2014 року виробництва»;
- товар №4: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2013 року виробництва;
- товар №5: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «KIA». Модель «К5», 2014 року виробництва;
- товар №6: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2013 року виробництва;
- товар №7: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «KIA». Модель «К7», 2016 року виробництва;
- товар №8: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2018 року виробництва;
- товар №9: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва;
- товар №10: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SANTA FE», 2013 року виробництва;
- товар №11: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2016 року виробництва;
- товар №12: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2016 року виробництва;
- товар №13: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2016 року виробництва;
- товар №14: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2016 року виробництва»;
- товар №15: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2016 року виробництва»;
- товар №16: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2017 року виробництва»;
- товар №17: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва»;
- товар №18: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва»;
- товар №19: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва»;
- товар №20: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «KIA». Модель «K5», 2018 року виробництва;
- товар №21: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва;
- товар №22: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва;
- товар №23: автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка «HYUNDAI». Модель «SONATA», 2015 року виробництва;
Як зазначено відповідачем, за результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків за вищевказаною ЕМД було зґенеровано обов`язкові форми контролю: 105- 2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», у зв`язку з чим під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення, відповідно до якого зазначено про виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1) В пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YК-1-РLС/21 зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики вказується в додатках до контракту. При цьому, у наданих до митного оформлення додатках до зовнішньоекономічного контракту інформація щодо вартості послуг з логістики товару не зазначена;
2) Декларантом до митного оформлення транспортних засобів надані інвойси, які не завірені продавцем, а саме: відсутні печатки, підписи уповноваженої особи продавця. Вищезазначене ставить під сумнів об`єктивність та достовірність інформації, зазначеній в інвойсах від 24.09.2021 №СW-2109214, від 01.10.2021 №СW-2110209, від 01.10.2021 №СW-2110210, від 01.10.2021 №СW-2110211, від 01.10.2021 №СW-2110212, від 11.11.2021 №СW-2111208;
3) Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YК-1-РLС/21, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб - покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту. Декларантом до митного оформлення товарів за ЕМД від 27.01.2022 №UА110140/2022/000733 надано наступні додатки до зовнішньоекономічного контракту: від 24.09.2021 №20, від 01.10.2021 №21, від 01.10.2021 №21/01, від 01.10.2021 №21/02. Згідно зазначених додатків умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються. Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів - 28.01.2022, покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів. Однак, декларантом до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних транспортних засобів не надано. Враховуючи вищезазначені зауваження, згідно частини 3 статті 53 МКУ, надані до митного оформлення товарів документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а також ставить під сумнів, що митна вартість задекларованих транспортних засобів базується на ціні, що була фактично сплачена за товари;
5) В розділі 8 «Пакет документів» зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YK-I-PLC/21 зазначено, що продавець зобов`язаний надати покупцю, у т.ч., копію експортної декларації. Однак, копія митної декларації країни відправлення декларантом до митного оформлення не надана.
З огляду на викладене, а також враховуючи опрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п.3 ст.53 МК України декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:
- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, враховуючи зауваження митного органу щодо відсутності даних про вартість послуг з логістики;
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації;
- копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Також у електронному повідомленні зазначено, що згідно ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Крім того, в означеному листі було повідомлено про неможливість подання позивачем митному органу інших додаткових документів у 10-денний термін.
28.01.2022 відповідач рішенням №UА110140/2022/000014/1 скоригував заявлений декларантом рівень митної вартості товару за резервним методом наступним чином:
- товару №1 «HYUNDAI SONATA 2017 р.в.» 2750,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2017 р.в.» за ЕМД від 17.01.2022 №UA500100/2022/001576 на рівні 7900,00 дол. США/шт.;
- товару №2 «HYUNDAI TUCSON 2013 р.в.» 4550,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI TUCSON 2013 р.в.» за ЕМД від 13.01.2022 №UA500100/2022/001210 на рівні 7100,00 дол. США/шт.;
- товару №3 «HYUNDAI SONATA 2014 р.в.» 1450,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2014 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 №UA500100/2022/002494 на рівні 5200,00 дол. США/шт.;
- товару №4 «HYUNDAI SONATA 2013 р.в.» 1450,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2013 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 N°UA500100/2022/002488 на рівні 4400,00 дол. США/шт.;
- товару №5 «КІА К5 2014 р.в.» 1600,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «КІА К5 2014 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 №UA500100/2022/001607 на рівні 4900,00 дол. США/шт.;
- товару №6 «HYUNDAI SONATA 2013 р.в.» 1500,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2013 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 N°UA500100/2022/002487 на рівні 4400,00 дол. США/шт.;
- товару № 7 «КІА К7 2016 р.в.» 6100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «КІА К7 2016 р.в.» за ЕМД від 12.01.2022 №UA500100/2022/001102 на рівні 8400,00 дол. США/шт.;
- товару №8 «HYUNDAI SONATA 2018 р.в.» 3200,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2018 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 1ША500100/2022/001602 на рівні 8600,00 дол. США/шт.;
- товару №9 «HYUNDAI SONATA 2014 р.в.» 1900,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2014 р.в.» за ЕМД від 27.01.2022 №UA500100/2022/002526 на рівні 5200,00 дол. США/шт.;
- товару №10 «HYUNDAI SANTA FE 2012 р.в.» 5200,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SANTA FE 2012 р.в.» за ЕМД від 14.01.2022 №UA500100/2022/001293 на рівні 7400,00 дол. США/шт.;
- товару №11 «HYUNDAI SONATA 2016 р.в.» 2700,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2016 р.в.» за ЕМД від 24.01.2022 №UA500100/2022/002128 на рівні 6900,00 дол. США/шт.;
- товару №12 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2800,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 №UA500100/2022/002449 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №13 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2800,00 дол. США/шт до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 №UA500100/2022/002449 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №14 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2800,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 №UA500100/2022/002449 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №15 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2800,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 №UA500100/2022/002449 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №16 «HYUNDAI SONATA 2016 р.в.» 2750,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2016 р.в.» за ЕМД від 26.01.2022 №UA100140/2022/700536 на рівні 6950,00 дол. США/шт.;
- товару №17 «HYUNDAI SONATA 2014 р.в.» 2100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2014 р.в.» за ЕМД від 27.01.2022 №UA500100/2022/002526 на рівні 5200,00 дол. США/шт.;
- товару №18 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 №UA500100/2022/001795 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №19 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 №UA500100/2022/001795 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №20 «КІА К5 2017 р.в.» 4200,00 дол. США/ шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «КІА К5 2017 р.в.» за ЕМД від 19.01.2022 №UA500100/2022/001788 на рівні 7400,00 дол. США/шт.;
- товару №21 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2100,00 дол. СІПА/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 N°UA500100/2022/001795 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару № 22 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 №UA500100/2022/001795 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №23 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 №UA500100/2022/001795 на рівні 6100,00 дол. США/шт.;
- товару №24 «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» 2100,00 дол. США/шт. до рівня митної вартості подібного (аналогічного) товару «HYUNDAI SONATA 2015 р.в.» за ЕМД від 20.01.2022 №UA500100/2022/001795 на рівні 6100,00 дол. США/шт.
Оскаржуване рішення мотивовано тим, що перелічені у повідомленні митниці № 1 виявлені розбіжності та невідповідності заявленим відомостям документально не підтверджені та не спростовані. Інших документів із сформованого митним органом Переліку додаткових документів відповідно до п.3 статті 53 МКУ у Повідомленні №1, декларантом разом із листом від 28.01.2022 №1-2801 не надано. Виходячи з вищезазначеного, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме - не подано декларантом у повному (достатньому) обсязі документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, та у цих документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари (враховуючи подання банківських платіжних документів, щодо яких наявні сумніви, обґрунтовані вище). Відповідно до частини 2 статті 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваних транспортних засобів за ЕМД від 27.01.2022 №UA110140/2022/000733, відмови декларанта від надання додаткових документів у повному (достатньому) обсязі, ненадання документів щодо спростування виявлених невідповідностей, унеможливлює об`єктивну перевірку числового значення митної вартості заявлених транспортних засобів. Відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за товари, заявлена декларантом митна вартість транспортних засобів не може бути застосована, відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 МКУ. У митного органу наявна інформація щодо вищого рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Відповідно до статті 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відповідно до статті 60 МКУ, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. У відповідності до частини 3 статті 337 МКУ проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів. За результатами проведеного контролю співставлення, у відповідності до положень статті 337 МКУ, встановлено відсутність митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних/подібних товарів в понятті статей 59-60 МКУ, ввезених на митну територію України у наближений час, що унеможливлює застосування методів визначення митної вартості товару за ціною щодо ідентичних (стаття 59 МКУ) та подібних (стаття 60 МКУ) товарів. У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58 - 61 МКУ, їх митна вартість визначається згідно з положеннями статті 62 МКУ на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування статті 62 та статті 63 МКУ може бути зворотною. Методи на основі віднімання (стаття 62 МКУ) та додавання (стаття 63 МКУ) вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об`єктивними, підтверджуються документально, піддаватися обчисленню. Відсутність у митниці та не надання декларантом необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Крім того, Дніпровською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2022/000032 від 28.01.2022.
Декларант скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за ЕМД від 31.01.2022 № UА110140/2022/000807.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ПЛК ГРУП» звернулось до Дніпровської митниці з листом №04/02-М від 04.02.2022, в якому відповідно до ч. 8, ст. 55 Митного кодексу України, надано додаткові пояснення та документи для підтвердження заявленої позиваечем митної вартості товарів: 1. Платіжне доручення № 121021/1430360 від 12.10.2021 року, на суму 37 700 доларів США, засвідчує факт оплати за Додатком № 20 до зовнішньоекономічного Контракту 1/YК-1-РLС/21; 2. Платіжне доручення №281021/1448652 від 28.10.2021 року, на суму 23 500 доларів США, засвідчує факт оплати за Додатком № 21 до зовнішньоекономічного Контракту 1/YК-1-РLС/21; 3. Платіжне доручення № 241221/1520206 від 24.12.2021 року, на суму 59 710 доларів США, засвідчує факт оплати за Додатком № 21/01 до зовнішньоекономічного Контракту 1/YК-1-РLС/21; 4. Платіжне доручення № 181121/1323116 від 18.11.2021 року, на суму 56 000 доларів США, засвідчує факт оплати за Додатком № 21/03 до зовнішньоекономічного Контракту 1/YК-1-РLС/21; 5. Платіжне доручення № СОВ241121/0014N від 24.11.2021 року, на суму 67 400 доларів США, засвідчує факт оплати за Додатком № 22 до зовнішньоекономічного Контракту 1/YК-1-РLС/21.
Декларантом зазначено, що приведені вище пояснення та додатково надані документи усувають виявлені при винесенні Рішення розбіжності та/або відсутність відомостей щодо числових значень складових митної вартості товарів. З огляду на таке, позивач просив визнати заявлену декларантом митну вартість та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості.
Доказів розгляду вказаного листа та надання на нього відповіді декларанту до суду відповідачем в супереч законодавчо визначеному обов`язку доказування надано не було.
Не погодившись із прийнятим рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України; далі МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 7 МК України визначено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
При цьому, суд звертає увагу, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Викладена правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16, від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Крім того, суд звертає увагу, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а, від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752, від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а.
В ході судового розгляду справи з`ясовано, що підставою для витребування додаткових документів слугувало спрацювання форми контролю системи управління ризиками, а також наявність в інформаційній базі митного органу рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству за вищою митною вартістю.
Так, при проведенні перевірки документів, які надані декларантом у підтвердження заявленої митної вартості товарів, посадовою особою митниці відносно спірної ЕМД встановлені наступні розбіжності:
1) В пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YК-1-РLС/21 зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики вказується в додатках до контракту. При цьому, у наданих до митного оформлення додатках до зовнішньоекономічного контракту інформація щодо вартості послуг з логістики товару не зазначена;
2) Декларантом до митного оформлення транспортних засобів надані інвойси, які не завірені продавцем, а саме: відсутні печатки, підписи уповноваженої особи продавця. Вищезазначене ставить під сумнів об`єктивність та достовірність інформації, зазначеній в інвойсах від 24.09.2021 №СW-2109214, від 01.10.2021 №СW-2110209, від 01.10.2021 №СW-2110210, від 01.10.2021 №СW-2110211, від 01.10.2021 №СW-2110212, від 11.11.2021 №СW-2111208;
3) Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YК-1-РLС/21, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб - покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту. Декларантом до митного оформлення товарів за ЕМД від 27.01.2022 №UА110140/2022/000733 надано наступні додатки до зовнішньоекономічного контракту: від 24.09.2021 №20, від 01.10.2021 №21, від 01.10.2021 №21/01, від 01.10.2021 №21/02. Згідно зазначених додатків умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються. Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів - 28.01.2022, покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів. Однак, декларантом до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних транспортних засобів не надано. Враховуючи вищезазначені зауваження, згідно частини 3 статті 53 МКУ, надані до митного оформлення товарів документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а також ставить під сумнів, що митна вартість задекларованих транспортних засобів базується на ціні, що була фактично сплачена за товари;
5) В розділі 8 «Пакет документів» зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YK-1-PLC/21 зазначено, що продавець зобов`язаний надати покупцю, у т.ч., копію експортної декларації. Однак, копія митної декларації країни відправлення декларантом до митного оформлення не надана.
Щодо наведених зауважень митного органу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Стосовно посилання митного органу про ненадання до митного оформлення документів на підтвердження інформація щодо вартості послуг з логістики товару, суд звертає увагу на таке.
Як вже зазначено судом вище, в силу положень п.5.1 Контракту на взаємини сторін за Контрактом поширюється дія Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р. Конкретні умови поставки встановлюються і фіксуються в Додатках до цього Контракту.
Так, відповідно до наявних у матеріалах справи Додатків та інвойсів до Контракту сторони погодили умови постачання: CFR Chornomorsk.
Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CFR (вартість та фрахт) означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт, однак ризик втрати чи ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна у порту відвантаження. За умовами CFR на продавця лягає відповідальність з очищення товару від стягнень для його вивозу.
Отже такі складові митної вартості товару як витрати на транспортуванні навантаження/вивантаження та страхування не потребували додаткового підтвердження декларантом. Тобто, додаткових витрат, які б могли вплинути на митну вартість товару, позивач в даному випадку не поніс, оскільки всі зазначені витрати відповідно до умов поставки CFR (вартість та фрахт) включаються до ціни товару, що буде сплачена ним на умовах визначених контрактом, що свідчить про безпідставність вказаних аргументів митного органу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 04.09.2020 у справі № 825/573/17 та від 09.11.2022 у справі № 820/585/17.
Щодо аргументів митниці про неналежне оформлення продавцем інвойсів суд наголошує, що затвердженої форми інвойсу, а також вимог щодо її заповнення законодавством України не передбачено.
Стосовно зауважень митниці про ненадання декларантом банківських документів, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.
Наведені висновки щодо умов оплати за товар неодноразово висловлювались Верховним Судом при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості, зокрема у постановах від 11.04.2018 у справі №804/4680/16, від 30.11.2018 у справі №815/4044/15, від 11.06.2019 у справі № 813/1755/17 від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.
Так, судом в ході судового розгляду встановлено, що позивачем надавалися до митного оформлення відповідні рахунки-фактури (інвойси), зі змісту яких, митний орган мав можливість визначити ціну товару та ідентифікації такого товару.
Поряд із цим, відповідно до положень частин 8-10 статті 55 КАС України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.
Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 04.02.2022 №04/02-М надав до митного органу платіжні доручення на підтвердження факту оплати вартості товару, що надійшов на адресу ТОВ «ПЛК ГРУП» за Контрактом, а також навів додаткові пояснення проте в порушення наведених норм відповідачем в порушення обов`язку доказування не було надано доказів розгляду вказаних документів, а також винесення письмового рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості або надання обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. Доказів скасування рішення про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) наданого Декларантом забезпечення сплати митних платежів у порядку та строки, визначені МК України, у зв`язку з ненаданням митним органом обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів протягом строку, зазначеного у ч.9 ст.55 МК України, матеріали справи також не містять.
Стосовно тверджень митниці про ненадання Декларантом до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення декларантом до митного оформлення не надана, суд звертає увагу, що копії митних декларацій країни відправлення були надані позивачем до прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості листом від 28.01.2022 №1-2801.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.7 ч.3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом (за наявності).
Суд також наголошує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.03.2019 у справі № 810/4116/17, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, а надання митної декларації країни відправлення не є обов`язковим для підтвердження митної вартості товару.
Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд вважає за необхідне зазначити, виписка з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів в силу положень ч.3 ст. 53 МК України є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проте, митним органом у повідомленні про необхідність надання додаткових документів жодним чином не обґрунтовано які саме розбіжності можуть усунути саме вказані митним органом документи.
Стосовно аргументів відповідно до цінової бази даних митних органів наявні митні оформлення подібних товарів за ціною за одиницю вище ніж заявлена, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Наведений висновок узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, яка викладена зокрема у постановах від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 та від 02.03.2021 у справі № 380/842/20.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, суд наголошує, що в графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів міститься лише посилання на цінову інформацію, обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів за певними митними деклараціями без посилання комерційні умови тощо.
Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем в ході судового розгляду не було обґрунтовано взаємозв`язок між встановленими митним органом під час митного оформлення спірної ЕМД розбіжностями із складовими митної вартості заявленого до митного оформлення ТОВ «ПЛК ГРУП».
При цьому, слід зазначити, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, проте не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості.
Водночас, суд наголошує, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Проте, відповідачем під час судового розгляду не надано жодних доказів недостовірності заявленої ТОВ «ПЛК ГРУП» вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Наведений висновок корелюється з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 по справі №810/1175/16.
Отже, з огляду на фактичні обставини справи та, враховуючи правові позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що в заявленому розгляду спорі розбіжності, на які посилається відповідача, не могли свідчили про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).
Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.
Судом також враховано, що в спірному рішення митним органом не було підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; не спростована правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом; не доведена наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем.
Також, суд звертає увагу, що митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.
Наведена позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 09.04.2020 по справі №826/4827/16.
Таким чином, суд приходить до висновку, що митний орган в ході судового розгляду не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.03.2006 №3477-ІV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Більш того, суд звертає увагу, що Верховний Суд у справі №815/1670/17 зазначив, що в силу частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства. Крім того, якщо у спірних рішеннях не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для їх скасування.
Вказана правова позиція застосована також у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752
З огляду на викладене, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про неправомірність спірного рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару вартості від 28.01.2022 №UA110140/2022/000014/1 та наявність підстав для його скасування.
Водночас, згідно з частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Оскільки прийняття оскаржуваних карток відмови обґрунтовано митним органом як наслідок прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, то суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною та скасування прийнятої Дніпровською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.01.2022 №UA110140/2022/000032.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 28 січня 2022 року №UA110140/2022/000014/1 та картку відмови картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 січня 2022 року №UA110140/2022/000032, прийняті Дніпропетровською митницею.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно