Справа № 420/3310/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

19 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/3310/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі заяву судді-доповідача - Федусика А.Г. про самовідвід по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача - Федусика А.Г., суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А. перебуває справа №420/3310/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУДМС) про визнання протиправним та скасування наказу №21 від 02.02.2022 року та зобов`язання ГУДМС прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Суддею-доповідачем - Федусиком А.Г. було встановлено наявність обставин, передбачених ст.36 КАС України, що унеможливлюють його участь у розгляді даної адміністративної справи, у зв`язку з чим ним було подано заяву про самовідвід.

У вказаній заяві про самовідвід зазначено, що в обґрунтування позовних вимог по даній справі позивачем було зазначено, що він є громадянином республіки Кот-Д`Івуар та у 2022 році звернувся до ГУДМС із заявою про надання захисту в Україні, оскільки не може повернутися до країни свого походження через побоювання загрози власному життю та відсутність належного захисту зі сторони представників влади країни.

Позивач зазначав, що основною причиною неможливості повернення до Батьківщини у республіку Кот Д`Івуар є політичні мотиви та суперечки. На Батьківщині у демократичній республіці Кот-Д`Івуар позивач був членом політичної партії «FPI» (Івуардійський народний фронт), яка переслідує соціалістичні погляди та брав активну участь у мітингах зазначеної партії. У зв`язку зі зміною влади у республіці Кот-Д`Івуар довгий час відбувалось систематичне переслідування та придушення страйків мітингуючих членів зазначеної партії, ідеологію якої не розділяє оновлене керівництво країни. Вказане переслідування несе погрозливий та небезпечний характер для сімей, які мітингували за партію «FPI», представника попередньої влади, багато з яких навіть були вимушені залишити країну. Зазначені події ще мають тривати досить тривалий час та можливі вкрай небезпечні наслідки вказаних переслідувань стосовно мітингуючих. Переслідування мітингуючих одним з яких був позивач, несли неймовірно погрозливий характер та унаслідок побоювань за власне життя і безпеку, позивач був вимушений залишити територію республіки Кот-Д`Івуар та виїхав до України у 2019 році у м. Харків.

Перебуваючи в Україні та потрапивши на її територію завдяки туристичній візі, позивач дізнався від власних родичів, що проживають у Кот-Д`Івуар, про небезпеку його життю у разі повернення до країни походження, оскільки його розшукували представники теперішньої влади в країні.

Водночас, в провадженні колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача - Шевчук О.А. та суддів: Федусика А.Г. та Бойка А.В. перебувала справа №420/1367/19 за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУДМС про визнання протиправним та скасування наказу №41 від 28.02.2019 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язання ГУДМС розглянути заяву ОСОБА_1 щодо вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року по вказаній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року змін.

Подаючи апеляційну скаргу по вказаній справі, ОСОБА_1 зазначав, що прибути до України та звернутись за захистом до ГУДМС апелянта змусили життєві обставини, які стались у його країні, а саме те, що він підтримував політичну партію президента Кот-д`Івуар під час виборів у 2010 році. Після приходу до влади нового президента, його попередника передано до міжнародного суду. Апелянт вказував, що він підтримував рух за звільнення колишнього президента, брав участь у мітингах у зв`язку із чим отримав багато моральних та фізичних погроз, його намагались арештувати. Апелянт після арешту у вересні 2018 році разом з іншими особами зміг втекти від рук поліції після чого вирішив поїхати з країни для того, щоб не ризикувати життям. Апелянт зазначав, що він перебував в організації «Патріоти» (община, яка підтримувала колишнього президента) проводила мітинги з метою його звільнення і з цього часу позивачу почали надходити погрози. Люди, які погрожували, приходили до дому апелянта та його рідних побили і повідомили, що щукають саме його. Багато людей, які брали участь у «Патріоті» зникло, його друга захопили приблизно у 2016 році і попросили, щоб він зателефонувава апелянту та у разі відмови зазначили, що відріжуть йому голову. Апелянт зазначав, що група « Патріот » почала існувати у 2000 році для підтримки тодішнього президента, вона є офіційно зареєстрованою та у 2005 році до неї він вступив. Будучи учасником цієї групи, запрошував людей похилого віку та інших людей приходити на мітинги, неодноразово сам в них приймав участь у м. Абіджані. На думку апелянта, вся надана інформація вказує на факт загрози життю та здоров`ю позивача при поверненні до його країни та в разі повернення апелянту не буде надано належного захисту.

Приймаючи вказану постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року суд зазначав, що позивачем не наведено переконливих доводів щодо відповідності повідомлених фактів дійсності, наявна суперечливість у повідомлених позивачем обставинах, не надано жодного доказу щодо обставин, на які позивач посилався.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відомості, зазначені апелянтом в обґрунтування побоювання за власне життя у разі повернення до країни громадянської належності, містяться численні розбіжності, зокрема:

- під час співбесіди 28.02.2019 року ОСОБА_1 зазначив, що у нього є членський білет, який підтверджує його участь у групі « Патріот », який є у його рідних та що він надасть його фото (зателефонує рідним), в подальшому ОСОБА_1 повідомив, що він не спілкується з рідними, так як боїться, що люди Уаттара дізнаються його місцезнаходження.

- в анкеті ОСОБА_1 зазначив, що після арешту у 2018 році він з іншими особами зміг втекти він рук поліції після чого вирішили поїхати з країни для того, щоб не ризикувати життям, в подальшому позивач вказує, що обставино, яка слугувала підставою для прийняття рішення щодо залишення країни громадянської належності, слугував факт нападу на його рідних;

- за словами шукача захисту процедура оформлення візи до України зайняла 1 місяць та до вищезазначеної ситуації особа лише планувала покинути країну громадянської належності, однак фактично не реалізовував жодним чином свої задуми, що спростовує справжність вказаної причини виїзду, оскільки дата відкриття проставленої візи до України 29.11.2018 року, що суперечить наданій заявником інформації. Крім того, відповідачем, на перевірку відомостей щодо підтвердження підстав звернення та отримання візи до України при посольстві в України в Республіці Сенегал було відправлено запит №5100.5.1-2515/51.3-19 від 19.02.2019 року до вищезазначеної установи. На вказаний запит отримано лист від 25.02.2019 року №61627/17-52/3-319, відповідно до якого підтверджується факт оформлення візи для в`їзду Україну позивача з метою участі в Чемпіонаті Світу з військово-спортивних багатоборств на запрошення позивача Міністерством молоді та спорту України в якості керівника делегації. Під час з`ясування обставин отримання візи до України заявник повідомив про надання ним інформації до посольства України щодо його спортивної діяльності та у зв`язку з цим наміру брати участь у футбольних змаганнях на території України. Зважаючи на відомості отримані з листа від 25.02.2019 року, вид спорту з якого проводилися змагання відрізняється від повідомленого заявником, шукав захисту є керівником делегації. Відповідно до співбесіди від 28.02.2019 року особа повідомила, що не займаються іншими видами спорту;

- заявник описує випадок з викрадення його друга та намагання його схопити особисто та його розповідь містить низку розбіжностей, в саме: щодо дат вказаних подій (2016 рік відповідно до анкетування від 28.02.2019 року, 2018 рік відповідно до співбесіди 28.02.2019 року); заявник вказує на особистий дзвінок зловмисників (арк.5 співбесіди від 28.02.2019 року), проте надалі змінює свої твердження , вказуючи, що друг запрошував приїхати його на зібрання (арк.8 співбесіди від 28.02.2019 року). Заявник вказує, що повинен була прибути в зазначену місцевість через загрозу смерті його друга, що було повідомлено йому викрадачами, зважаючи на опис подій під час співбесіди від 28.02.2019 року, проте відповідно до арк.8 співбесіди від 28.02.2019 року після прибуття на місце, заявник не спілкування зі свої другом, який по телефону не згадував про наявність небезпеки.

При цьому, апелянт зазначав, що він ніколи не брав участь в діяльності політичних партій та інших організацій, не зазнавав переслідувань через належність до певної національної чи до соціальної групи.

Більш того, як встановлено судом, сам апелянт під час співбесіди зазначав, що у нього не виникало в Кот-д`Івуар проблем, що були пов`язані з його віросповіданням, що його не переслідували на батьківщині за ознаками раси, національності, громадянства, віросповідання, за політичними поглядами, належністю до певної соціальної групи, що йому особисто ніхто не погрожував.

Таким чином, оскільки під час розгляду по суті справи №420/1367/19 колегією суддів у складі судді-доповідача - Шевчук О.А. та суддів: Федусика А.Г. та Бойка А.В. було сформовано правову позицію дотичну до предмету спору по справі №420/3310/22, яка може бути визначальною та вплинути на результати її розгляду, а також враховуючи положення ст.36 КАС України, суддя Федусик А.Г. вважав за необхідне заявити про самовідвід.

Розглянувши подану заяву, вивчивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За правилами частини 3 статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

У відповідності до вимог ч.1, 2 ст.40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Положеннями ст.36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Враховуючи вищезазначене та з огляду на зміст та обґрунтування заяви про самовідвід, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Так, дійсно колегією суддів у цьому ж складі при розгляді справи №420/1367/19 сформовано позицію та зроблено висновки щодо обставин, які зумовили звернення позивача за оформленням документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Водночас, суд зазначає, що предметом цієї справи є інше рішення ГУДМС, і в межах даної справи позивачем в обґрунтування наявності підстав для оформленням документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути надано нові докази та обґрунтування, які є відмінними від тих, що зазначені по справі №420/1367/19, що виключає можливість задоволенні вказаної заяви про самовідвід.

Керуючись ст.36, 37, 39, 40, 311, 321, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді-доповідача - Федусика А.Г..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.