Справа № 280/1483/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 грудня 2022 року Справа № 280/1483/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 37)

до Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12)

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (далі позивач, ТОВ «УТД ТЕХПРОМ») до Запорізької митниці (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 112080/2022/000005, винесену Запорізькою митницею;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.01.2022 № UА 112080/2022/000003/2, винесене Запорізькою митницею.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки останні є необґрунтованими та суперечать ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України. Звертає увагу, що усі виявлені відповідачем розбіжності у поданих до митного оформлення документах є надуманими та нічим необґрунтованими. Наголошує на тому, що при перевірці митної вартості імпортованих товарів, виявлені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. Також посилається на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено, що «в митниці наявна інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А з розрахунку 630 руб/м з додаванням транспортних витрат (за МД від 13.09.2021 №UA112080/2021/006039), однак у рішенні не зазначено фізичних характеристик, якості та репутації на ринку, країни виробництва та виробника товару, імпортованого за МД від 13.09.2021 №UA112080/2021/006039. Кількість імпортованого товару за взятою до повіряння декларацією в оскаржуваному рішенні не зазначено. Таким чином, відповідачем будь-яких коригувань не було здійснено. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.02.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.02.2022 відкрито провадження у справі №280/1483/22; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, 03.06.2022 на адресу суду надав відзив на позовну заяву (вх. №19944), де вказує, що митним брокером ОСОБА_1 , з якою ТОВ «УТД ТЕХПРОМ» укладено договір доручення про надання послуг митного брокера, до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України електронну митну декларацію, якій присвоєно №UA112080/2022/000014 (далі також ЕМД) на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД, та скановані копії документів. При перевірці правильності визначення митної вартості товарів, за результатом аналізу надісланих до митного оформлення документів, посадовою особою митниці на адресу брокера направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів у зв`язку із виявленням недоліків у наданих документах. 05.01.2022 брокером засобами електронного зв`язку надіслано до митниці повідомлення з додатковими документами для підтвердження заявленої митної вартості. Згодом брокером надіслано повідомлення де зазначено: «інші додаткові документи протягом строку, визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, надаватись не будуть». Отже, брокер відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. З посиланням на положення ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України вказує, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А) з розрахунку 630 руб/м з додаванням транспортних витрат (джерело МД від 13.09.2021 № UA 112080/2021/006039) у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього). Таким чином, за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 05.01.2022 №UA 112080/2022/000003/2 із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості №2а (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) у відповідності з вимогами ст. 59 Митного кодексу України. У митному оформленні ЕМД №UA112080/2022/000014 відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.01.2022 №UA112080/2022/000143 відповідно до норм чинного законодавства. Вважає, що спірне рішення та картка відмови винесені законно та обґрунтовано. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «УТД ТЕХПРОМ» () зареєстровано юридичною особою 20.09.2021. Основним видом діяльності за КВЕД є: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Між позивачем (покупець) та ООО «БИМС СТРОЙ» (продавець) укладений контракт №RU-UK/9, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передавати покупцю у власність будівельну балку виробництва в асортименті, кількості та строки погоджені сторонами у специфікаціях, які є додатками до договору, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар згідно умов договору.

04.01.2022 митним брокером ТОВ «УТД ТЕХПРОМ» до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку, згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, ЕМД, режим ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно №UА112080/2022/000014, на товар, що зазначений в гр.31 ЕМД:

«1. Вироби дерев`яні будівельні: балка будівельна 1,8м (WS 20 Classic+) 100 шт (180м.пог.), балка будівельна 2,65м (WS 20 Classic+)- 400 шт (1060м.пог.), балка будівельна 3,9 м (WS 20 Classic+)- 800 шт (3120м.пог), балка будівельна 1,8м (WS 20 Classic+) -100шт (180м.пог.), балка будівельна 2,65м (WS 20 Classic+) 1 400 шт (3710м.пог), балка будівельна 3,9м (WS 20 Classic+) 100 шт (390м.пог.). Являють собою балки фанерно-дерев`яні БДК-1 з пластиковими заглушками на кінцях. Торговельна назва WS 20 Classic+. Двотаврові балки використовують як опорні (підтримуючі) елементи при влаштуванні горизонтальної (в тому числі похило-горизонтальної) опалубки для бетонування монолітних конструкцій, або в якості балок для міжповерхових перекриттів будівель. При виготовленні використовують багатошарову фанеру товщиною 27 + 3 мм, облицьовану для вертикальної стійки плівкою, і сосновий брус перерізом 80х40 мм. Виробник: ООО «БИМС СТРОЙ». Країна виробництва: RU.».

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з ЕМД брокером було надіслано скановані копії наступних документів:

інвойси від 20.12.2021 №159, №160;

автомобільні транспортні накладні CMR від 27.12.2021 №143, №144;

Swift від 22.12.2021;

довідка про транспортні витрати від 29.12.2021 №2912-1;

рахунки-фактури транспортних послуг від 29.12.2021 №2912-1, №2912-2;

специфікації від 20.12.2021 №1, №2;

договір поставки товару від 20.12.2021 №RU-UK/9;

договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 01.12.2021 №0112/1;

договір на надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажів від 01.12.2021 №01/01/2021;

договори-заявки на транспортування вантажів від 20.12.2021 №20/12, №21/12;

товарні накладні від 27.12.2021 №143, №144;

платіжне доручення від 22.12.2021 №333;

технічний опис від 04.01.2022 №1;

копія митної декларації країни відправлення від 27.12.2021 №10131010/271221/3063607.

У відповідності до статті 337 Митного кодексу України при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом виявлено наступне:

1) згідно специфікації від 20.12.2021 №1 та від 20.12.2021 №2, до контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9 продавець надає покупцю сертифікат якості, який до митного оформлення не надавався. За ЕМД виробником товару є ООО «БИМС СТРОЙ». Однак, документального підтвердження щодо цього твердження не надано. Для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництва товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN;

2) згідно п. 5.5 контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9, продавець виставляє покупцю рахунок протягом 5 робочих днів з дня підписання контракту. Наданий банківській платіжний документ б/н від 22.12.2021 містить відомості, що оплата на суму 4190400,0000 руб. здійснена «в рахунок оплати контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9, специфікації 20.12.2021 №1,2» та не містить посилання на інвойси від 20.12.2021 №159, №160;

3) в наданих до митного оформлення інвойсах від 20.12.2021 №159, 160 відсутні банківські реквізити покупця (ІВАН, код ІС/SWIFT);

4) відповідно до п. 1.1 контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9 продавець зобов`язується передати товар в строки, узгоджені в специфікації, однак в специфікаціях від 20.12.2021 №1, 2 вони не зазначені.

Враховуючи вищенаведене, декларанта повідомлено, що згідно вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України протягом 10 календарних днів необхідно надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

05.01.2022 декларантом надано наступні додаткові документи:

лист від 04.01.2022 №22/13;

сертифікат відповідності від 02.07.2020 №RU.MCC.175.351.35835;

прибуткова накладна від 03.11.2021 №90;

видаткова накладна від 20.12.2021 №714.

До додатково наданих документів митним органом встановлено наступні зауваження: лист б/н від 21.11.2021 не містить жодної цінової інформації, тому не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості товар; додатково надані листи покупця та сертифікат відповідності продавця не усувають виявлених розбіжностей та не містять цінової інформації; прибуткові та видаткові накладні не мають відношення до вказаної партії товарів.

05.01.2022 декларант повідомив, що інші документи протягом строку, визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, надаватись не будуть.

05.01.2022 Запорізькою митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2022/000003/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого товару визначена другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. У рішенні зазначено, що враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А) з розрахунку 630 руб/м з додаванням транспортних витрат (за МД від 13.09.2021 №UA112080/2021/006039) у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У оформленні ЕМД №UА112080/2022/000014 відмовлено та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.01.2022 №UA112080/2022/000005.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5ст. 53 Митного кодексу України).

За правилами ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.04.2021 у справі №260/695/19.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки таких розбіжностей та зауважень.

По-перше, відповідач посилається на те, що згідно специфікації від 20.12.2021 №1 та від 20.12.2021 №2, до контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9 продавець надає покупцю сертифікат якості, який до митного оформлення не надавався. За ЕМД виробником товару є ООО «БИМС СТРОЙ». Однак, документального підтвердження щодо цього твердження не надано.

Суд звертає увагу, що сертифікат якості не є тим документом, який підтверджує правильність визначення митної вартості товару, відповідно до положень ст.53 Митного кодексу України. А тому відсутність сертифікату якості або недоліки у його оформленні не можуть бути підставою для сумнівів стосовно правильності визначення декларантом заявленої митної вартості та/або для витребування додаткових документів для її підтвердження.

До того ж на виконання умов контракту, компанія «Бимс Строй» передала ТОВ «УТД Техпром» сертифікат відповідності на товар від 02.07.2020 №RU.MCC.175.351.35835, такий на вимогу митниці було надано під час митного оформлення товару.

По-друге, за доводами відповідача згідно п. 5.5 контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9, продавець виставляє покупцю рахунок протягом 5 робочих днів з дня підписання контракту. Наданий банківській платіжний документ б/н від 22.12.2021 містить відомості, що оплата на суму 4190400,0000 руб. здійснена «в рахунок оплати контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9, специфікації 20.12.2021 №1,2» та не містить посилання на інвойси від 20.12.2021 №159, №160.

Суд зазначає, що специфікації від 20.12.2021 №1, №2 містять детальний опис товару, який постачається за контрактом, а також містять загальну вартість товару, що імпортується. Аналогічну інформацію щодо товару та його ціни містять інвойси від 20.12.2021 №159, №160. В платіжному дорученні від 22.12.2021 є посилання на контракт від 20.12.2021 №RU-UK/9 та специфікації від 20.12.2021 №1, №2. Крім того, у інвойсах від 20.12.2021 №159, №160 є посилання на контракт та специфікацію.

Відсутність посилання у платіжному дорученні саме на інвойс не перешкоджає перевірці заявленої митної вартості, оскільки у митного органу були в наявності усі документи (контракт, специфікація, інвойс, платіжне доручення) у сукупності та такі документи один одному не суперечили та підтверджували заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару.

По-третє, відповідач посилається на те, що в наданих до митного оформлення інвойсах від 20.12.2021 №159, 160 відсутні банківські реквізити покупця (ІВАН, код ІС/SWIFT).

Суд зауважує, що митний орган не зазначає, яким чином дана обставина вплинула чи могла вплинути на митну вартість товару. Зазначені доводи відповідача жодним чином не впливають на митну вартість імпортованого товару. Реквізити на які посилається митний орган в-першу чергу необхідні банківським установам, які виконують фінансові операції. В даному випадку з платіжного доручення від 22.12.2021 №333 встановлено, що платіж проведено банком того ж дня (22.12.2021), доказів протилежного відповідачем не надано.

Відтак, інвойси від 20.12.2021 №159, 160, як і інші документи, які супроводжували поставку товару, надавали можливість провести розрахунки із продавцем товару та містили інформацію щодо його банківського рахунку, а митний орган мав змогу перевірити митну вартість товару без витребування додаткових документів.

По-четверте, за доводами відповідача відповідно до п. 1.1 контракту від 20.12.2021 №RU-UK/9 продавець зобов`язується передати товар в строки, узгоджені в специфікації, однак в специфікаціях від 20.12.2021 №1, 2 вони не зазначені.

З даного приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що дане зауваження митниці не стосується числових показників митної вартості імпортованого товару. Строки постачання товару продавцем було зазначено у інвойсах від 20.12.2021 №159, 160.

Суд зауважує, що митний орган не уповноважений під час митного оформлення товару здійснювати перевірку виконання сторонами умов зовнішньоекономічного договору, наведені відповідачем розбіжності не стосуються числових складових митної вартості товару.

Як слідує з матеріалів справи, позивач визначив митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення згідно ст. 53 Митного кодексу України та були надані всі необхідні документи для підтвердження числових значень складових митної вартості і відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не доведено, які дані про митну вартість товарів є неповними чи недостовірними.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що при здійсненні митного оформлення імпортованого товару позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а виявлені розбіжності не стосувались обов`язкових документів, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не могли бути підставою для витребування додаткових документів та не перешкоджали митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

При цьому суд враховує, що будь-яких належних доказів, які б свідчили про відсутність у наданих позивачем на підтвердження митної вартості товару документах відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, митний орган до суду не надав.

Крім того, стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, та застосував другорядний метод визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо ідентичних товарів (з розрахунку 630 руб/м з додаванням транспортних витрат за МД від 13.09.2021 №UA112080/2021/006039).

Суд зауважує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому міститься загальне посилання на те, що визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товарів у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Підсумовуючи викладене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 05.01.2022 №UA112080/2022/000003/22 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2022/000005 є похідною від рішення про коригування митної вартості від 05.01.2022 №UA112080/2022/000003/22.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2022/000005, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправною та скасування картки відмови.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

У силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 4 962,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 05.01.2022 №UA112080/2022/000003/2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови Запорізької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.01.2022 №UA112080/2022/000005.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійки присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 37; ) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12; код ЄДРПОУ ВП: 44005647).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 20.12.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко