Справа № 160/15806/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
12.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування до ОСОБА_1 при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 05.07.2022 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 12.10.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 17.10.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 17.10.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача про здійснення перерахунку та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки;
- листи/відмови Пенсійного органу на звернення позивача та інші докази щодо суті спору.
30.11.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 12.12.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 05.07.2022 року відповідач призначив їй пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону № 1058.
05.07.2022 року до відповідача позивачем було подано заяву про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як окремий вид пенсії, який передбачено ст. 9 Закону №1058.
Вказує, що суть незгоди полягає в тому, що позивач вважає, що при розрахунку її пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відповідач невірно застосував показник середньої заробітної плати за Законом № 1058-VІ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, а саме: застосував у формулі розрахунку пенсії за віком чоловіка показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки, замість показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, які передують року звернення за призначенням пенсії.
Відповіддю від 15.08.2022 року відповідач відмовив позивачу, із мотивів того що пенсію по втраті годувальника їй обчислено із розрахунку пенсії за віком її чоловіка, а при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника сума пенсії за віком обчислена станом на 05.07.2022 року, виходячи із середнього заробітку за 2014-2016 роки, помноженому на коефіцієнти збільшення.
У подальшому позивач, через свого представника повторно звернулось до Пенсійного органу та просила здійснити перерахунок та виплатити їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Відповіддю від 22.09.2022 року відповідач знову відмовив із мотивів ідентичних у попередній її заяві.
З такою відмовою відповідача позивач не погоджується, що і стало підставою для звернення до суду.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Представником відповідача подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог та зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Вказують, що пенсію позивачу обчислено на загальних підставах з урахуванням страхового стажу та заробітної плати згідно частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 4-3 частини четвертої розділу XV "Прикінцеві положення" заробітну плату обчислено з урахуванням показника середньомісячної заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки 3764,40 грн.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 05.07.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до
статті 26 Закону України від 09 липня 2003 № 1058-VI "Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), згідно наданої заяви від
07.06.2022 року.
З 05.07.2022 ОСОБА_2 переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) згідно поданої заяви від 05.07.2022 року за померлого годувальника ОСОБА_3 .
18.07.2022 року та 16.09.2022 року позивач зверталась до Пенсійного органу із заявами про здійснення перерахунку та виплатити їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Листами від 15.08.2022 року та від 22.09.2022 року Пенсійний орган повідомив позивачу про те, що її померлий чоловік, ОСОБА_3 перебував на обліку та отримував пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796) з 27.09.2012 року по 02.07.2020 року.
ОСОБА_3 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II
категорії.
За матеріалами пенсійної справи страховий стаж померлого годувальника ОСОБА_3 становить, 36 років 2 місяці 2 дні (зарахований по 27.11.2015 року).
Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків пенсії віком померлого годувальника з 05.07.2022 року становить 3692,61 грн., де:
3578,73 грн. - розмір пенсії по втраті годувальника (7157,46 грн. х 50%);
113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника відповідно до пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, Пенсійним фондом з 05.07.2022 року застосовано до позивача при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.
Таким чином, фактично Пенсійним органом позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії у зв`язку з втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Позивач, не погоджуючись із такою відмовою Пенсійного органу, звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Суд зауважує, що статтею 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.
Частиною 2 вказаною статті визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Статтею 10 Закону № 1058-ІV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-ІV.
За приписами частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина третя статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Суд зазначає, що 05 липня 2022 року мною було подано заяву про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як окремий вид пенсії, який передбачено ст. 9 цього Закону 1058.
Чоловік позивача, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 27.09.2012 року по 02.07.2020 року включно, як одержувач державної пенсії згідно ст.55 Закону України 796-ХІІ "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали| внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Закон 796).
Пенсія за віком на підставі Закону 1058 за його життя йому не призначалася.
Пенсію по втраті годувальника позивача обчислено із розрахунку пенсії за віком чоловіка.
При призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника сума пенсії за віком обчислена станом на 05.07.2022 року, виходячи із середнього заробітку за 2014-2016 роки, помноженому на коефіцієнти збільшення.
Однак, пенсія чоловіка позивача, яку він отримував за життя за законом 796, не є пенсією за віком на підставі Закону 1058.
Пенсія за віком як частина пенсії позивача у зв`язку зі втратою годувальника, призначається вперше у момент звернення особи за такою пенсією.
Оскільки за призначенням пенсії відповідно до норм Закону 1058 позивач звернулась вперше, то при обчисленні пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058 має бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення особою за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника (тобто за 2019-2021 роки).
Тому при обчисленні пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058 відповідач відповідно мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2019-2021 роки), оскільки за призначенням пенсії відповідно до норм вказаного Закону позивач звернулась вперше у 2022 році.
Суд зазначає, що право на отримання пенсії не є спірним.
При вирішенні цієї адміністративної справи суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), за якими у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.
Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17.
Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника із застосуванням середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020 та 2021 роки, починаючи з 05.07.2022 року (дата звернення).
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної своїх дій щодо застосування до ОСОБА_1 при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування до ОСОБА_1 при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 05.07.2022 року.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 992,40 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 12.12.2022 року.

Суддя В.В. Ільков