Справа № 240/18879/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/18879/22

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити з 28.07.2022року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач зазначає, що є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, з 01.01.1986року постійно проживає в м.Буча Київської області, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. З досягненням 55 річного віку Позивач звернувся до територіального орану Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 04.08.2022року Відповідач за результатами розгляду звернення Позивача відмовив у такому призначення пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить лише 3 роки 7 місяців 14 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 5 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Ухвалою суду від 05.09.2022року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позов Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, проти позову заперечує. Відповідач стверджує, що станом на 01.01.1993року Позивач в зоні посиленого радіологічного контролю проживав лише 3 роки 7 місяців 14 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 5 років.

По цій причині Позивачу, як зазначено у відзиві, було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 09.02.2022року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 23.02.2022року (а.с.8).

Таке рішення Відповідача ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 15.02.2022року, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, так як станом на 01.01.1993року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 3 роки 7 місяців 19 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Наявність у Позивача відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, Відповідачем не оспорюється, а тому не є предметом спору в межах даної справи.

Так, судом встановлено та визнається представником Відповідача, відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (09.02.2022року) був особою, якій виповнилося повні 54роки.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що Позивачем на підтвердження права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років були надані слідуючі документи:

- посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 4) серії НОМЕР_1 , виданого 25.08.1994року Київською обласною державною адміністрацією;

- довідка Відділу реєстрації місця проживання Управління ЦНАП Бучанської міської ради Київської області від 17.08.2021року про те, що Позивач з 18.01.1989року по 12.02.1991року та з 06.08.1991року по 23.07.1993року постійно проживав в м.Буча за відповідною адресою ;

- копію акту депутата Бучанської міської ради від 26.07.2022року про підтвердження факту проживання Позивача в м.Бучі в період з 01.01.1986року по 18.01.1989 року та в період з 12.02.1991року по 06.08.1991року.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 2 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку (на 2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період

В обґрунтування позовних вимог Позивач та його представник не врахували наявність такої примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII.

Крім того, таким особам може бути знижено такий пенсійний вік ще додатково на один рік за кожні 3 роки проживання, роботи.

Тобто, для призначення Позивачу відповідно до вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років можливо, окрім іншого, за умови постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року, яке надає право на зниження пенсійного віку на 2 роки, та постійного проживання у цій зоні станом на 1 січня 1993 року сумарно ще 9 років, яке відповідно надає право на зниження пенсійного віку ще на три роки (один рік за кожні 3 роки).

Позивачем до позову на підтвердження його постійного проживання на територіях зони посиленого радіологічного контролю на день аварії чи постійного проживання або постійної роботи у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період надало лише копію акту депутата Бучанської міської ради від 26.07.2022року про підтвердження факту проживання Позивача в м.Бучі в період з 01.01.1986року по 18.01.1989 року.

Суд враховує, що відповідно до вимог Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N 501 (чинною на день спірних відносин), визначено перелік документів, які можуть підтверджувати факт постійного проживання особи у зазначених зонах радіологічного забруднення (контролю) з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

До такого переліку документів не відноситься долучений до позову акт депутата Бучанської міської ради від 26.07.2022року про підтвердження факту проживання.

В зв`язку з цим та відповідно до положень ст.73 КАС України такий акт депутата Бучанської міської ради від 26.07.2022року про підтвердження факту проживання не може судом визнаватися належним доказом на підтвердження спірних відносин та певного періоду проживання Позивача на території зони посиленого радіологічного контролю.

Безспірно, суд враховує, що в розумінні вимог частини першої пункту 4 статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 4) відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону N 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N 501 (чинною на день спірних відносин), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Суд враховує, що відповідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 до зони відчуження (зона посиленого радіологічного контролю) віднесено, окрім інших, смт.Буча Київської області.

У відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N 501 Позивачу 08.02.1994року Київською облдержадміністрацією видано посвідчення серії НОМЕР_1 , копія якого долучена до позову да досліджена судом.

Таким чином, вказане посвідчення є єдиним документом, що підтверджує статус Позивача як особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), та підтверджує, що Позивач відноситься до осіб, які станом на 01.01.1993року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні посиленого радіологічного контролю - не менше чотирьох років.

Суд погоджується із доводами, наведеними у позові, що посвідчення Громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) в розумінні вимог ст.ст.73-74 КАС України є належним та допустимим доказом віднесення Позивача до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто прожили або відпрацювали у зоні посиленого радіологічного контролю - не менше чотирьох років та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом, в тому числі на таке призначення пенсії зі певним зниженням пенсійного віку.

Разом з тим, долучені до позову докази (посвідчення Громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) свідчить лише про факт проживання Позивача станом на 01.01.1993року у зоні посиленого радіологічного контролю - не менше чотирьох років, що є недостатнім для призначення Позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років.

Враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, відсутні необхідні документи для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 5 років, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відмова у задоволенні позову не позбавляє Позивача права на повторне звернення до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком (із зниженням такого віку) із врахуванням факту його постійного проживання в зоні радіологічного контролю не менше чотирьох років або надання додаткових документів, передбачених законодавством на підтвердження факту його проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року, яке надає право на зниження пенсійного віку на 2 роки, та на підтвердження його постійного проживання у цій зоні станом на 1 січня 1993року, яке відповідно надає право на зниження пенсійного віку ще на один рік за кожні 3 роки.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк