Справа № 580/1161/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1161/22 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сорочка Є.О.,

суддів: Карпушової О.В.,

Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2021 року № про порушення п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та про донарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25900,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2021 року № про порушення п. 2 Постанови КМУ № 957 від 03.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та про донарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2021 року № про порушення ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального» та про донарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для виходу на фактичну перевірку та її проведення. Під час проведення перевірки відповідач контрольну закупку та хімічний аналіз горілки та інших речовин з запахом спирту не проводив, отже факт зберігання алкогольних напоїв та мету їх реалізації не встановив. Разом з тим, в акті перевірки відсутні відомості про вручення позивачу наказу, направлень на перевірку та підпис посадової особи відповідача.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що ревізорами відповідача не було вручено позивачу чи уповноваженій особі будь-якого письмового звернення щодо надання документів, тому відповідного обов`язку не виникало. Звертає увагу на неможливість застосування до позивача приписів ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального». Вказує, що відповідачем не було встановлено під час проведення перевірки зміст речовини.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Позивач здійснює роздрібну торгівля алкогольними напоями згідно ліцензій №2101010 термін дії з 11.05.2021 по 11.05.2022, №2002491 термін дії з 07.10.2020 по 07.10.2021 та тютюновими виробами згідно ліцензій №2100965 термін дії з 11.05.2021 по 11.05.2022, №2002201 термін дії з 07.10.2020 по 07.10.2021.

На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, ст. 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» зі змінами та доповненнями, з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, відповідно до наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 16.08.2021 № 1743-п, направлення № 1960/23-00-07-0719 від 16.08.2021 та № 1961/23-00-07-0719 від 16.08.2021 у період з 17.08.2021 по 26.08.2021 працівниками ГУ ДПС у Черкаській власті здійснено фактичну перевірку діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами фактичної перевірки відповідачем складено акт від 27.08.2021 №5895/23-00-07-0717/ НОМЕР_1 «Про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » в якому вказано, що 17.08.2021 о 12:21 встановлено факт продажу пива «Чернігівське біле» 0,5 л по ціні 19,40 грн за одну пляшку. Особа, що провела розрахункову операцію, ОСОБА_2 отримала грошові кошти, видала товар та провела рахункову операцію через фіскальний РРО (фіскальний чек від 17.08.2021 12:21 №11286). В ході перевірки відповідач встановив факт зберігання алкогольних напоїв (горілки) без марок акцизного податку встановленого зразка. Перевіркою встановлено, що в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби, на які відсутні накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 17.08.2021 на загальну суму 12950,00 гривень та факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від мінімально встановлених роздрібних цін. Згідно бази даних АС «Податковий блок» 04.02.2021 об 17 год. 53 хв. через реєстратор розрахункових операцій № позивач реалізував вино ігристе 0,75 літри за ціною 90,00 грн (чек № 13567), а мінімальна роздрібна ціна на даний товар не повинна бути менше ніж 109,00 грн.

Контролюючим органом надано позивачу письмове звернення від 17.08.2021 про надання документів (їх належним чином завірених копій) що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до опису акту зняття залишків ТМЦ. Станом на 26.08.2021 документи, зазначені у письмовому зверненні позивачем не надано.

На підставі акту перевірки від 27.08.2021 №5895/23-00-07-0717/ відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.09.2021 № про порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів Розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25900,00 грн, № про порушення п. 2 Постанови КМУ №957 від 03.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та про донарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10000,00 грн, № про порушення ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального» та про донарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000,00 грн.

В подальшому позивачем направлено до ДПС України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 16.09.2021 №, № та №.

Рішенням ДПС України від 12.01.2022 №521/6/99-00-06-03-01-06 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Позивач не погоджуючись з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки та вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірність винесення спірних рішень та дотримання процедури їх прийняття.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон №265/95-ВР).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно підпункту 80.1. статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно пункту 80.5 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що наказ відповідача від 16.08.2021№1743-п, на підставі якого здійснено перевірку господарської діяльності позивача, прийнятий на підставі, зокрема п.п.20.1.2, 20.14, 20.1.8 20.1.11 п. 20.1,пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, та з метою контролю за дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів за місцем фактичного здійснення діяльності.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирт алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального), отримання інформації про факт порушення платником податків законодавства у відповідній сфері є необов`язковим.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі 140/14625/20.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання позивача на відсутність підстав для проведення вказаної перевірки є необґрунтованими.

З направлень на перевірку від 16.08.2021 №1961/23-00-07-0719 та №1960/23-00-07-0719 вбачається, що особі, яка здійснювала розрахункову операцію ОСОБА_2 пред`явлено посвідчення, вказані направлення та вручено копію наказу від 16.08.2020 №1743-п під особистий підпис.

Дана обставина підтверджується особистим підписом ОСОБА_2 у вказаних документах.

Таким чином, доводи апелянта, що ревізорами відповідача не було вручено позивачу чи уповноваженій особі будь-якого письмового звернення щодо надання документів є необгрунтованими та спростовують доказами у справі.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.09.2021 №, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Статтею 20 Закону №265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що у цьому нормативному приписі під час визначення складу порушення поряд зі сполучником «та» вживається також і розділовий сполучник «або», які в своїй сукупності мають семантичний відтінок, як поєднання, так і протиставлення. Та за умови протиставлення означають взаємовиключний вибір з кількох елементів - «один з двох можливих», що означає застосування штрафних санкцій, або за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, або за не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.

Тобто, не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу є самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

Відповідно до абзацу першого п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Отже, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Разом із тим, що в ході перевірки на підтвердження належного обліку підакцизних товарів позивач не надав підтверджуючих документів щодо їх походження.

На письмове звернення відповідача від 17.08.2021 про надання документів (їх належним чином завірених копій), що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до опису акту зняття залишків ТМЦ позивач станом на 26.08.2021 документи, зазначені у письмовому зверненні не надав.

Однак, позивач до позовної заяви надав видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до опису акту зняття залишків ТМЦ.

Разом з тим, санкція статті 20 Закону №265/95-ВР, зокрема, передбачає відповідальність за не надання платником податку під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.

Враховуючи те, що станом на момент перевірки документи, що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до опису акту зняття залишків ТМЦ були відсутні, позивачем на зазначено підстав неможливості подання таких документів, відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 16.09.2021 №.

Доводи апелянта, що відповідачем не було встановлено під час проведення перевірки зміст речовини, яку було виявлено у позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки акт зняття залишків ТМЦ від 27.08.2021, в додатку до якого зазначено відповідний перелік виявлених алкогольних напоїв, підписаний уповноваженою особою позивача, а саме ОСОБА_2 .

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.09.2021 №, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

У силу приписів ч. 10 ст. 18 Закону №481/95-BP Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Згідно з абз. 31 ст. 1 Закону №481/95-BP мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Положеннями абзацу 30 статті 1 Закону №481/95-BP визначено, що мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Постановою Кабінету Міністрів України №957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на вина ігристі місткістю 0,7 л та 0,75 л становить 109, 00 гривень.

При цьому, п. 1 Приміток до згаданої Постанови встановлено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Під час перевірки контролюючим органом згідно бази даних АС «Податковий блок» встановлено, що 04.02.2021 об 17 год 53 хв (чек №13567) через реєстратор розрахункових операцій № позивач реалізував вино ігристе 0,75 літри за ціною 90,00 грн, що є меншою ніж мінімальна оптово-відпускна і роздрібна ціна на вказаний алкогольний напій.

Позивач на спростування викладених обставин належних та допустимих доказів не надав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно виніс податкове повідомлення-рішення від 16.09.2021 № та наклав на позивача штраф за продаж алкогольних напої з порушенням граничного розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.09.2021 №, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

На підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень. Зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством.

В ході перевірки відповідач встановив факт зберігання позивачем алкогольних напоїв (горілки) без марок акцизного податку встановленого зразка.

Вказана обставина підтверджується актом від 17.08.2021 згідно якого особа, що провела розрахункову операцію ОСОБА_2 добровільно надала горілку у пластиковій ємності 5 л, не маркованої марками акцизного податку встановленого зразка, яка знаходилась у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність позивач, опломбованої пломбам з печаткою Для пакетів 17.08.2021.

Таким чином, посилання апелянта на те, що відповідачем не встановлено походження даної речовини, яка знаходилась у пластиковій ємності 5 л за місцем провадження його господарської діяльності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки особа, що провела розрахункову операцію в акті від 17.08.2021 зазначила, що у вказаній ємності знаходилась горілка.

Суд першої інстанції вірно вказав, що доводи позивача про те, що відповідачами не доведено, що вказана пластикова ємність зберігалась ним з метою реалізації є необґрунтованими, оскільки відповідальність, передбачена санкцією ст. 17 Закону №481/95-ВР встановлюється, зокрема, за зберігання алкогольних напоїв (горілки) без марок акцизного податку встановленого зразка.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо неможливості застосування до позивача приписів ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального», оскільки даною нормою визнається необхідність позначати марками акцизного податку алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну в порядку, визначеному законодавством, натомість відповідальність за порушення цієї норми регламентована приписами ст.17 Закону №481/95-ВР.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності накладення на позивача штрафу у розмірі 17000, 00 грн, тому податкове повідомлення-рішення від 16.09.2021 № є правомірним та не підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя О.В. Карпушова

Суддя І.В. Федотов