Справа № 160/15977/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
13.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області врахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.1989 року по 31.12.1991 року, з 16.03.2016 року по 13.06.2016 року та з 03.08.2016 року по 30.09.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити та нарахувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з 23.10.2020 року.
18.10.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.11.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що з наданих позивачем документів вбачається, що його страховий стаж становить 38 років 08 місяців 24 дні, а пільговий стаж 07 років 03 місяців 26 дні. Оскільки статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено наявність пільгового стажу у розмірі 12 років 06 місяців для призначення пільгової пенсії, позивачу відмовлено у призначенні такої пенсії. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та відзиву на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
09.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було розглянуто заяву позивача від 09.11.2020 року.
Не отримавши відповіді на заяву від 09.11.2020 року та за відсутності призначення пенсії, ОСОБА_1 06.04.2021 року звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою на бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії на пільгових умовах, в якій просив призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №2 згідно абз. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та абз.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту досягнення пенсійного віку з 23.10.2020 року.
24.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виразилась у несвоєчасному призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 ОСОБА_1 з моменту звернення, тобто з 23.10.2020 року.
27.07.2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/8172/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 09.11.2020 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року у справі №160/8172/21 набрало законної сили 27.08.2021 року.

22.03.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року у справі №160/8172/21 повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 09.11.2020 року та прийняло рішення №06 від 22.03.2022 року.

Вказаним рішенням відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказаним рішенням повідомлено, що пільговий стаж позивача за Списком №2 становить 07 років 03 місяці 26 днів, а страховий 38 років 08 місяців 24 днів.

Не погоджуючи з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок № 637).

Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Як встановлено судом, спірним рішенням зараховано позивачу до пільгового стажу по Списку №2 періоди його роботи з 01.02.1989 року по 31.12.1991 року, з 16.03.2016 року по 13.06.2016 року та з 03.08.2016 року по 30.09.2020 року.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

В свою чергу, по тексту позовної заяви позивач зазначає, що він в період з 17.06.2010 року по 31.03.2011 року працював на посаді слюсара-ремонтника спеціалізованого цеху по ремонту коксохімічного обладнання ВАТ «Дніпрококс», за переводом переведений на ПрАТ «Євраз-ДМЗ імені Петровського», а в період з 01.04.2011 року по 15.03.2016 року слюсарем-ремонтником спеціалізованого обладнання ПрАТ «Євраз-ДМЗ імені Петровського», та вказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.

В трудовій книжці позивача зазначено, що в період з 17.06.2010 року по 31.03.2011 року працював на посаді слюсара-ремонтника 5 розряду ділянки по ремонту енергетичного обладнання спеціалізованого цеху по ремонту коксохімічного обладнання, а в період з 01.04.2011 року по 15.03.2016 року - слюсара-ремонтника 5 розряду ділянки по ремонту енергетичного обладнання спеціалізованого цеху по ремонту коксохімічного обладнання.

Досліджуючи вказані правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом було досліджено архівні довідки №16.4/184 від 11.05.2021 року, №16.4/185 від 11.05.2021 року, №16.4/397 від 26.10.2020 року та №16.4/398 від 26.10.2020 року та встановлено, що у вказаних довідках не зазначено, що періоди роботи позивача з 17.06.2010 року по 31.03.2011 року та з 01.04.2011 року по 15.03.2016 року підлягають врахуванню до пільгового стажу за Списком №2.

Крім цього, з Переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за діючим Списком №1 та №2 за результатом атестації робочих місць за умовами праці по Списку №2, затверджені наказом ВАТ ДМЗ ім. Петровського №254 від 25.08.1994 року, не вбачається віднесення до Списку №2 посади слюсара-ремонтника 5 розряду ділянки по ремонту енергетичного обладнання спеціалізованого цеху по ремонту коксохімічного обладнання.

В пп.13а-3б п.«а» розділу XIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, зазначено: слюсарі, електрослюсарі, електромонтери, зайняті обслуговуванням, ремонтом та монтажем котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування подавання палива і пилоприготування, а також засобів вимірювання та автоматики, що забезпечують їх роботу.

Окремо, суд зазначає, що твердження позивача, що слюсар-ремонтник 5 розряду ділянки по ремонту енергетичного обладнання спеціалізованого цеху по ремонту коксохімічного обладнання підлягає врахуванню до Списку №2, як посада, зазначена в пп.13а-3б п.«а» розділу XIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, не віднайшли свого правового відображення, оскільки вказана посада не атестована роботодавцем позивача як така, яка відноситься до Списку №2, а також з вказаного списку не вбачається, що слюсар-ремонтник 5 розряду ділянки по ремонту енергетичного обладнання спеціалізованого цеху по ремонту коксохімічного обладнання відноситься до вказаного Списку №2.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що періоди роботи позивача з 17.06.2010 року по 31.03.2011 року та з 01.04.2011 року по 15.03.2016 року підлягають врахуванню до пільгового стажу за Списком №2, а отже доводи позивача щодо вказаних періодів є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що з документів, які наявні в матеріалах справи, а також документів, наданих позивач разом із заявою про призначення пенсії, пільговий стаж позивача за Списком №2 становить 07 років 03 місяці 26 днів, що, в свою чергу, є меншим від необхідного стажу - 12 років 6 місяців для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідачем правомірно відмолено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський