Справа № 380/8039/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/8039/22 пров. № А/857/14002/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року (головуючого судді Гулика А.Г., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/8039/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вичинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.06.2022 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.05.2022, яке оформлене у вигляді відповіді та яким відмовлено в переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зобов`язати відповідача призначити позивачу з 21.10.2020 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та здійснити її обчислення і виплату на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №662 з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318 від 21.10.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №319, виданих позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, а також провести перерахунок і виплату різниці не отриманих пенсійних виплат з 21.10.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року задоволено позов частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене у листі від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22, яким відмовлено в здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №318, №319 від 21.10.2020, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 21.10.2020 перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318 від 21.10.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №319, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідач належним чином виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20, а саме з 21.10.2020 позивача переведено на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Також вказує, що позивач не зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо перерахунку її пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району, а тому відсутні підстави для проведення такого перерахунку.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 03.01.2017 як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

21.10.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 3723. До вказаної заяви позивач долучила довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, які видані Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача від 27.10.2020 №6. Вказане рішення обґрунтоване тим, що з 04.07.2001 посада секретаря виконкому сільської ради народних депутатів та посада голови сільської ради віднесені до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки стаж роботи позивача на посадах голови та секретаря виконкому сільської Ради народних депутатів з 04.11.1983 по 04.07.2001 становить 17 років 8 місяців, тобто є меншим ніж необхідних 20 років, то відсутні підстави для переходу на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вичинити дії, а саме: - визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №6 від 27.10.2020 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою від 21.10.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посадах голови та секретаря Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області з 05.07.2001 по 21.10.2020; - у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання врахувати при переведенні з одного виду пенсії на інший дані довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, у зв`язку з передчасністю такої.

07.04.2022 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила надати інформацію щодо виконання вказаного судового рішення.

Листом від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22 відповідач повідомив позивача, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 належно виконано, а саме відповідач перевів ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою від 21.10.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посадах голови та секретаря Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області з 05.07.2001 по 21.10.2020.

Вважаючи, що відповідачем неправильно визначено розмір пенсії ОСОБА_1 вона звернулася з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було враховано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318, №319 від 21.10.2020 при переведенні позивача на інший вид пенсії.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015), Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком призначення пенсій деяким категорій осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин).

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 7323-ХІІ від 16.12.1993.

Згідно частини 1 статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 899, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 вік і страховий стаж.

При цьому право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII особи, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не зазначається, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом № 3723-ХІІ не призначалася.

Судом встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 відповідач перевів ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою від 21.10.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посадах голови та секретаря Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області з 05.07.2001 по 21.10.2020.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до матеріалів справи відповідач виконуючи вказане судове рішення та перевівши позивачку на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», встановив їй попередній розмір пенсії, що існував до автоматичного переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за насідками переведення розмір пенсії позивача не змінився.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що вказаний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 10, частиною третьою статті Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, переведення особи з одного виду пенсії на інший вид пенсії проводиться на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд встановив, що позивач звернулася із заявою про переведення на інший вид пенсії, до якої додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, видані Володимирецькою сільською радою Жидачівського району.

Однак, відповідачем протиправно не було враховано вказані довідки при переведенні позивача на інший вид пенсії.

При цьому суд наголошує, що позивач подавала саме заяву про переведення на інший вид пенсії, а не про перерахунок пенсії державного службовця, оскільки на час звернення вона отримувала пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апелянта, що суд порушив частину 4 статті 238 КАС України є необґрунтованими, оскільки як правильно зазначено в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2022, предметом оскарження у справі є відмова відповідача, оформлена листом від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22, в той час як предметом оскарження у справі №380/12603/20 була відмова відповідача, викладена у листі №6 від 27.10.2020, у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», також в межах цієї справи позивач оскаржує відмову відповідача врахувати при переведенні з одного виду пенсії на інший довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318, №319 від 21.10.2020, видані позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, водночас у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання врахувати при переведенні з одного виду пенсії на інший дані довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, у зв`язку з передчасністю такої.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції, що слід визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22, яким відмовлено в здійсненні переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням даних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №318, №319 від 21.10.2020, виданих позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 дійшов висновку, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого Протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20, а саме з 21.10.2020 позивача переведено на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», проте обрахунок такої пенсії здійснено без врахування даних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, тому в задоволенні позовної вимоги в частині призначення пенсії державного службовця позивачу необхідно відмовити.

Разом з тим, частиною 2 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18).

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, на переконання суду, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивачки є зобов`язання відповідача здійснити з 21.10.2020 перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318 від 21.10.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №319, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, з врахуванням виплачених сум встановленому законом порядку з врахуванням позиції викладеної у рішенні суду.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення і вчинення дій. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вказують на неправомірність поведінки відповідача в спірних правовідносинах.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що позивач не зверталася до управління із заявою про перерахунок та виплату пенсії, а тільки із заявою про виконання рішення суду, то колегія суддів вважає, що позивач зверталася із заявою встановленої форми та змісту 21.10.2020, а відповідачем було відмовлено в задоволенні заяви про переведення її на пенсію державної служби, а тому вона звернулася до суду і після прийняття рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року у справі №380/12603/20, позивач на його виконання і звернулася із заявою зміст якої очевидно дає змогу оцінити намір заявника про правильне нарахування пенсії із наявними в пенсійній справі довідками, які вже подавала позивачка, а тому відповідач допускає надмірний формалізм, наслідком чого може стати порушення прав та інтересів позивачки, як пенсіонера.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №380/8039/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк