Справа № 500/4060/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4060/22

12 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою про призначен ня пенсії за віком. Своїм рішенням від 26 жовтня 2022 року відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком, оскільки його страховий стаж становить 18 років 02 місяці 28 днів при необхідному не менше 19 років.

Позивач вважає рішення пенсійного органу протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.11.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 29.11.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Періоди роботи згідно з записами трудової книжки з 15.05.1987 по 10.04.1990, з 14.10.1975 по 15.03.1976 не можуть бути зараховані до стажу позивача, оскільки в датах наказів про звільнення міститься виправлення, яке не завірене належним чином.

Уточнюючі довідки та показання свідків не надавалися.

Таким чином, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для зарахування до загального стажу позивача періодів роботи з 15.05.1987 по 10.04.1990, з 14.10.1975 по 15.03.1976 та призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. А тому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що за період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України « Про пенсійне забезпечення » від 5 листопада 1991 року.

За період до 1 січня 2004 року до стажу роботи зараховується час навчан ня на денній формі у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в учи лищах, тощо.

У трудовій книжці позивача б/н, яка заповнена 12 грудня 1975 року Теребовлянським управлінням будівельних матеріалів, є такі записи:

14 жовтня 1975 року прийнятий на роботу на посаду слюсаря 3-го розря ду в Теребовлянське управління будівельних матеріалів;

15 березня 1976 року звільнився з роботи згідно поданої заяви за влас ним бажанням.

07 лютого 2018 року прийнятий на роботу на посаду машиніста ( кочегара ) котельні в товариство з обмеженою відповідальністю « АВАКСПРОФ », що в місті Тернополі.

20 березня 2018 року звільнився з роботи за власним бажанням.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , яка заповнена 09 серпня 1979 року в Теребовлянській реалізаційній базі хлібопродуктів, що в селищі Дружба Теребовлянського району Тернопільської області є такі записи :

11 травня 1976 року прийнятий на роботу на посаду слюсаря по ремонту механізмів.

04 травня 1977 року звільнився з роботи у зв`язку з призовом в Радянсь ку Армію.

Як видно з трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка заповнена 05 вересня 1979 року в автобазі тресту « Тернопільсьільбуд », що в місті Тернопіль, є такі записи :

З 05 травня 1977 року по 19 червня 1979 року проходив строкову війсь кову службу в Радянській Армії.

30 серпня 1979 року прийнятий на роботу на посаду водія в автобазу тресту «Тернопільсільбуд», що в місті Тернопіль.

20квітня 1980 року звільнився за власним бажанням.

05 травня 1980 року прийнятий на роботу на посаду водія автопарку в Теребовлянську райсільгоспхімію, що в місті Теребовля Тернопільської облас ті.

14 липня 1981 року звільнився з роботи за згодою сторін.

21 липня 1981 року прийнятий на роботу на посаду підмінного водія в Теребовлянську районну міжгосподарську шляхово-будівельну організацію, що в місті Теребовля Тернопільської області.

01 вересня 1981 року звільнився з роботи за згодою сторін.

15 вересня 1981 року прийнятий на роботу на посаду водія автосамос кида в ліспромкомбінат Міністерства оборони СРСР, що в селищі Софпорог Карельської АРСР.

12 квітня 1982 року звільнився з роботи за власним бажанням.

03 листопада 1982 року прийнятий на роботу на посаду водія в Терно пільську спеціалізовану автобазу №10, що в смт. Березовиця Тернопільсько го району Тернопільської області. 01 серпня 1985 року звільнився з роботи.

28 січня 1986 року прийнятий на сезонну роботу на посаду водія автоса москида в ліспромкомбінат Міністерства оборони СРСР, що в селищі Софпорог Карельської АРСР. 23 квітня 1986 року звільнився з роботи.

15 травня 1987 року прийнятий на роботу на посаду водія автомобіля в радгосп «Іскра», що в селищі Пуйккола» Карельської АРСР. 10 квітня 1990 року звільнився з роботи за власним бажанням.

01 травня 1990 року прийнятий на роботу на посаду штукатура по вахтовому методу в трест « Павлодарпромбуд», що в місті Павлодар Казахсь кої РСР. 30 червня 1990 року звільнився з роботи по закінченню Договору.

24 жовтня 1990 року прийнятий на роботу на посаду водія у виробниче об`єднання «Ноябрьскнефтагаз», що в м. Ноябрьск Ямало-Ненецького авто номного округу Тюменської області Російської Федерації. 04 червня 1991 року звільнився з роботи.

07 червня 1991 року прийнятий на роботу на посаду моториста в УТТ-б «Суторминскнефть» виробничого об`єднання «Ноябрьскнефтегаз», що на те риторії Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації. 11 травня 1998 року звільнився з роботи.

18 червня 1998 року розпочата виплата допомоги по безробіттю в Теребовлянському центрі зайнятості, що в місті Теребовля Тернопільської області. 15 грудня 1998 року закінчено виплату допомоги.

21 серпня 2006 року прийнятий на роботу різноробочим в приватне під приємство « Шанс», що в місті Тернопіль. 04 листопада 2006 року звільнився з роботи.

01 травня 2022 року позивач досяг 63-х річного віку.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове дер жавне пенсійне страхування» пенсійний вік і право на призначення пенсії за віком визначається у залежності від набутого особою відповідного страхово го стажу і становить 60,63 і 65 років».

Відповідно до чинного законодавства, якщо в особи в 2022 році не має страхового стажу не менше 29 років, то у 2022 році на пенсію у 63 роки змо жуть вийти особи зі страховим стажем від 19 до 29 років. А страховий стаж позивача становить більше 20 років.

Статтею 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право громадянина звернутись до органів Пенсійного фонду України із зая вою про призначення пенсії.

20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №78 від 26.10.2022 року.

Відповідачем не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи, згідно записів у трудовій книжці, а саме : 14 жовтня 1975 року по 15 березня 1976 року (період роботи на посаді слюсаря 3-го розряду в Теребовлянському управлінні будівельних матеріалів) та з 15 травня 1987 року по 10 квітня 1990 року (період роботи на посаді водія автомобіля в радгоспі «Іскра», що в селищі Пуйккола Карельської АРСР, оскільки є наявне виправлення в даті наказу про звільнення, яке не завірено належним чином.

Не погодившись із даним рішенням пенсійного органу, так як позивач вважає його протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

У відповідності до ч.І ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 - ІУ (надалі, Закон №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058- IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII (надалі, Закон №1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (надалі, Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 року.

Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо- кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо- кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою, запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Міністерства і відомства за згодою з відповідними галузевими профспілками можуть, як виняток, дозволити підприємствам, що працюють в умовах територіальної роз`єднаності (підпорядковані структурні підрозділи розташовані на великій відстані), проводити ознайомлення з записами, що внесені до трудової книжки, в заочному порядку шляхом направлення власникам книжок відповідних повідомлень з наступною відміткою про це в особистій картці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Щодо виправлення місяця та року в наказі про звільнення позивача з Теребовлянського управління будівельних матеріалів, то в цьому не має ви ни позивача, але в графі «число, місяць та рік, дата звільнення вказана вірно, а саме: 15 березня 1976 року. Отримати відповідне підтвердження з даного управ ління (копію наказу) у нього немає можливості через припинення його дія льності. Від самого ж управління, за часів його роботи, документи на збері гання в архівну установу не поступали.

Щодо виправлення року в наказі про його звільнення з радгоспу « Іск ра», що в селищі Пуйккола Карельської АРСР Російської Федерації, то в цьому також не має вини позивача, але в графі «число, місяць та рік дата звільнення вказана вірно, а саме: 10 квітня 1990 року. Отримати відповідне підтверд ження з даного радгоспу (копію наказу) у нього не було можливості через агресію Російської Федерації проти України.

Позиція відповідача суперечить постанові ВС/КАС № 638/18467/15-а від 30 вересня 2019 року, згідно якої формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Оцінюючи наведені вище докази суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи з 14 жовтня 1975 року по 15 березня 1976 року на посаді слюсаря 3-го розряду в Теребовлянському управлінні будівельних матеріалів; з 15 травня 1987 року по 10 квітня 1990 року на посаді водія автомобіля в радгос пі «Іскра», що в селищі Пуйккола Карельської АРСР Російської Федерації, вказані в оскаржуваному рішенні, стосуються трудової діяльності саме позивача ОСОБА_1 та були безпідставно не взяті до уваги відповідачем через наявне виправлення в даті наказу про звільнення, яке не завірено належним чином, а тому підстав для неврахування даного періоду у суду немає.

Крім цього, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Однак, пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у книгах обліку трудового стажу можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність їх записів у таких книгах.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 23.04.2019 у справі № 593/1452/16-а.

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, численну практику касаційного суду щодо даної категорії справ та фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14 жовтня 1975 року по 15 березня 1976 року на посаді слюсаря 3-го розряду в Теребовлянському управлінні будівельних матеріалів; з 15 травня 1987 року по 10 квітня 1990 року на посаді водія автомобіля в радгос пі «Іскра», що в селищі Пуйккола Карельської АРСР Російської Федерації та призначити позивачу пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 20.10.2022р.

Суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 20.10.2022.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 08.11.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26 жовтня 2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пен сії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 26 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тер нопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14 жовтня 1975 року по 15 березня 1976 року на посаді слюсаря 3-го розряду в Теребовлянському управлінні будівельних матеріалів та з 15 травня 1987 року по 10 квітня 1990 року на посаді водія автомобіля в радгос пі « Іскра », що в селищі Пуйккола Карельської АРСР Російської Федерації.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тер нопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20 жовтня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, відповідно до квитанції від 08.11.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.