Справа № 380/14909/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, щомісячної державної адресної допомоги до пенсії в розмірі 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії як учаснику бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» з 01 січня 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером, ветераном Другої світової війни, учасником бойових дій та 01.01.2020 виповнилося 85 років. Статус учасника бойових дій підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Також згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №240/ср від 02.06.2004 встановлено, що служила в армії з 18.12.1943-1944 (неповнолітній в`язень). Позивач вважає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення щомісячної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» має право на щомісячну державну адресну допомогу до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи. За результатами розгляду звернення від 19.07.2022 ГУ ПФУ у Львівській області №11428-10659/К-52/8-1300/22 від 24.08.2022 відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням державної адресної допомоги як учаснику бойових дій. Позивач звертає увагу суду і на те, відповідно до розрахунку пенсійних сум відповідачем правомірно призначено підвищену пенсію з урахуванням державної адресної допомоги неповнолітнім в`язням як учасникам бойових дій, які досягли 85-річного віку згідно з постановою КМУ №656 від 28.07.2010 до 650% від 2093 грн. Натомість з незрозумілих причин, уже в наступному розрахунку було відкликано підвищення пенсії всупереч чинного законодавства.

Ухвалою судді від 31.10.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

Відповідач позову не визнав. 22.11.2022 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №73282). Відповідач зазначив, що для осіб, яким виповнилося 85 років і більше, пільг, які встановлені для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи Законом «Про жертви нацистських переслідувань» не передбачено. Згідно долученої копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 25.05.2004 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій. Листом від 03.06.2022 № Залізничний відділ соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Управління соціального захисту Львівської міської ради повідомив, що статус жертв нацистських переслідувань, відповідно до Закону «Про жертви нацистських переслідувань» ОСОБА_1 не встановлювався. Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.05.2022 №С/2743 статус учасника бойових дій був наданий ОСОБА_1 згідно існуючого на той час законодавства та ОСОБА_1 не належить до учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , згідно безтермінового посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 25.05.2004, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Також, згідно довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.06.2002, ОСОБА_1 , 1935 року народження, має статус неповнолітнього в`язня (18.12.1943 - 04.1944).

19.07.2022 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області, у якій просила здійснити з 01.01.2020 перерахунок належних виплат з Пенсійного фонду України, нарахувати та виплатити щомісячну державну адресну допомогу учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, у розмірі, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №656 від 28.07.2010 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій».

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 24.08.2022 №11428-10659/К-52/8-1300/22 повідомило позивача, що для осіб, яким виповнилося 85 років і більше, пільг, які встановлені для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи Законом «Про жертви нацистських переслідувань» не передбачено. Згідно долученої копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 25.05.2004 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій. Листом від 03.06.2022 № Залізничний відділ соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Управління соціального захисту Львівської міської ради повідомив, що статус жертв нацистських переслідувань, відповідно до Закону «Про жертви нацистських переслідувань» ОСОБА_1 не встановлювався. Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.05.2022 №С/2743 статус учасника бойових дій був наданий ОСОБА_1 згідно існуючого на той час законодавства та ОСОБА_1 не належить до учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, вважаючи її протиправною позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовано Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII.

Стаття 4 цього Закону передбачає, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на підтвердження свого статусу ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки порядок виготовлення та видачі яких встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Згідно п. 17 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції чинній станом на 25.05.2004, тобто на момент видачі позивачеві посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , передбачалось, що прирівняними до учасників бойових дій вважаються колишні неповнолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 16 років) в`язні концтаборів, гетто та інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період другої світової війни, а також діти, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків.

Втім, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту жертв нацистських переслідувань» за №2256-ІV від 16.12.2004 частину другу статті 6, пункт 3 частини другої статті 7, пункти 5 і 9 статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виключено.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підтвердження свого статусу ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки порядок виготовлення та видачі яких встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.1994 за № 302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (Далі - Положення).

Відповідно до пунктів 2, 3 якого передбачено, що учасникам бойових дій видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій". Таке посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення визначено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".

Пунктом 7-2 Положення визначено, що учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних органів соціального захисту населення за місцем проживання громадянина на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

У разі встановлення учаснику бойових дій (учаснику війни) статусу згідно із статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" видане раніше «Посвідчення учасника бойових дій» вилучається та залишається на зберіганні в органі соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

У разі встановлення учаснику бойових дій (учаснику війни) статусу згідно із статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" видане раніше Посвідчення учасника бойових дій вилучається та залишається на зберіганні в органі соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно безтермінового посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 25.05.2004, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Також, згідно довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.06.2002, ОСОБА_1 , 1935 року народження, має статус неповнолітнього в`язня (18.12.1943 - 04.1944).

Відтак, позивач у встановленому законодавством порядку набула статус учасника бойових дій.

Вказаного статусу вона не позбавлена та має право на має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Варто відмітити, що матеріали даної справи не містять документів, які б свідчили про припинення у передбачений законодавством спосіб статусу учасника бойових дій, або визнання недійсним посвідчення від 25.0.20004 серії НОМЕР_1 станом на момент припинення виплати до пенсії надбавок відповідно до ст. 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», тобто станом на 01.01.2020.

Зважаючи на викладені обставини, суд критично оцінює доводи відповідача з посиланням на лист ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.05.2022 №С/2743 про те, що статус учасника бойових дій був наданий ОСОБА_1 згідно існуючого на той законодавства, та позивач не належить до учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років.

По - перше, призначаючи позивачу пенсію у 2004 році, пенсійний орган зобов`язаний був перевірити документи, які надають особі право на встановлення тих чи інших видів надбавок у зв`язку із існуванням у особи певного статусу.

По - друге, до повноважень пенсійного органу не належить надання особі статусу учасника бойових дій або жертви нацистських переслідувань та повноваження на позбавлення вказаного статусу.

З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28.07.2010 №656. Положення Закону «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» не містять визначення такої категорії учасників бойових дій як учасники бойових дій у період Другої світової війни.

Водночас, суд звертає увагу, що з аналізу правових норм, які містить Положення №302 слідує, що належним документом, який підтверджує статус ветеранів війни, до яких у тому числі належать і учасники бойових дій, є відповідне посвідчення, а учасникам бойових дій видаються саме посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій".

Пунктом 1 вказаної Постанови №656 передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 165 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Щомісячна державна адресна допомога до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Судом встановлено, що позивач, 1935 року досягла у 2020 році 85 років, доказів того, що щомісячний розмір її пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень тощо) не перевищує 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у 2020 році перевищив відповідачем не доведено. Адже єдиним аргументом відповідача при вирішенні питання про виплату такої адресної допомоги була наявність у позивача статусу учасника бойових дій.

Окрім цього, судом з матеріалів справи встановлено, що згідно розрахунку пенсії позивача, проведеного станом на 24.06.2022, відповідачем визнано за позивачем право на отримання державної адресної допомоги неповнолітнім в`язням відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №656. Зокрема у період з 01.07.2022 по 30.09.2022 розмір допомоги склав 8724,15 грн. (до 650% від 2027 грн.), у період з 01.10.2022 по 30.11.2022 -8724,15 грн. (до 650% від 2027 грн.), з 01.12.2022 по довічно - 9115,53 грн. (до 650% від 2093 грн.).

Відтак, зважаючи на наведені вище обставини, суд вважає, що позивач набула право на отримання щомісячної державної адресної допомоги до пенсії у розмірах, визначених Постановою №656 з 01.01.2020 при досягнення 85 річного віку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та наведених законодавчих суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог Постанови №656 суперечить вимогам чинного законодавства, не ґрунтується на законі та є протиправними, а відтак позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті спірної щомісячної державної адресної допомоги до пенсії підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у проведенні перерахунку та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій», а тому для ефективного захисту права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.01.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» з 01.01.2020, з урахуванням виплачених сум.

Згідно із ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнена від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної адресної допомоги до пенсії в розмірі 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 656 зі змінами «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» з 01.01.2020, з урахуванням виплачених сум.

Судові витрати з сторін не стягувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.12.2022.

Суддя Потабенко В.А.