Справа № 160/15109/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О., -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 р. дану позовну заяву було залишено без руху з огляду на невідповідність зазначеного адміністративного позову вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
Роз`яснено позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України, із зазначенням відповідного суб`єктного складу сторін, а також копії доданих до позовної заяви документів для відповідачів, відповідно до ч.1 ст.161 КАС України, та завірити належним чином докази, додані до позовної заяви, у відповідності до норм ст.94 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 р. провадження у справі було відкрито, та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
ОСОБА_1 очолює посаду директора «Горянівського закладу загальної середньої освіти І-III ступенів» Обухівської селищної ради з 28.08.1985 року. В подальшому лише змінювалась назва закладу, який наразі називається Горянівський ліцей Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
Рішенням Обухівської селищної ради, у зв?язку зі змінами у законодавстві, від 19 травня 2021 року було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади керівника К3 «Горянівський заклад загальної середньої освіти I-II ступенів» Обухівської селищної ради.

Протоколом №4 засідання конкурсної комісії при відділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради від 03.08.2021 року було оголошено переможцем ОСОБА_1 та вирішено укласти строковий трудовий договір згідно п.15 та п. 16 положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.

Розпорядженням селищного голови від 31.08.2021 року №75 вирішено призначити ОСОБА_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як ту що успішно пройшла конкурс відбору 03.08.2021 року. Укласти строковий трудовий договір з ОСОБА_1 терміном на 1 рік з 31.08.2021 по 31.08.2022 року.

Позивач зазначає, що вчиненням таких дій з боку Обухівської селищної ради відбулося перше порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , а саме - не укладення строкового трудового договору на шість років та прийняття рішення не у відповідності до вимог Закону.

Позивач також зазначає, що остання є юридично не обізнаною особою, працююча в системі освіти системі більше 35 років і як було останній роз?яснено з боку Обухівської селищної ради, що оскільки Закон передбачає укладення строкового трудового договору у вигляді контракту то таке укладення контракту буде здійснюватися щороку зі строком на один рік.

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 було підписано контракт строком на один рік, тобто до 31 серпня 2022 року.

Оскільки у серпні 2022 року строк дії контракту закінчувався, ОСОБА_1 зверталася в усній формі до Обухівської селищної ради із зазначенням, що вже скоро навчальний рік і є необхідним підписання контракту, оскільки це є необхідним в силу Закону для належно виконання своїх обов?язків та підтвердження своїх повноважень.

Однак, на такі усні звернення відредаговано не було.

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала до Обухівської селищної ради заяву за вх №1974 щодо підписання зі строком дії до 31.08.2027 року строкового трудового договору (контракту).

Оскільки навчальний рік був вже через два дні, було підписано додаткову угоду до контракту від 31 серпня 2021 року, в якому п 7.1 Розділу VII контракту викладено у наступній редакції «Цей контракт діє з 31 серпня 2021 року по 21 листопада 2022 року».

Також, Обухівською селищною радою будо надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 29.08.2022 року, в якій селищною радою зазначено, що 17 серпня 2022 року набув чинності Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-IX яким затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022 за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року.

На підставі зазначеного Обухівською селищною радою вирішено продовжити строк дії контракту від 31.08.2021 року до 21 листопада 2022 року.

На підставі означених дій Обухівської селищної ради, позивач вважає, що такими діями порушено права ОСОБА_1 , оскільки не було прийнято рішення щодо підписання контракту на визначений шестирічний строк, встановленого Законом, тобто до 31 серпня 2027 року, з урахуванням чого, позивач звернулась до суду з цим позовом.

22.11.2022 р. представником відповідача-1: Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву від 22.11.2022 р., в обґрунтування якого зазначено наступне.

30 січня 2019 року у справі № 569/5553/17, Велика Палата Верховного суду розглянула у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу за позовом до Рівненської обласної ради про визнання незаконним, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, і прийняла постанову, в якій зазначила, що спір щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування, пов`язаний із призначенням на посаду керівника комунального вищого навчального закладу, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення позивача до суду з указаним позовом спрямоване на відновлення його права на працю внаслідок порушення, відповідачем порядку прийому на роботу, на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним (трудовим) і цивільним процесуальним законодавством.

Таку ж позицію висловлено також в постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 822/160/16 (провадження №11-1120пп18).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 815/6096/17 (провадження № 11-1282апп18), юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише на ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї. При наданні спору статусу публічно-правового з приводу прийняття громадян на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби необхідно встановити наявність таких підстав: 1) чи проходила особа конкурс на заняття вакантної посади; 2) чи складала така особа присягу посадової особи; 3) чи присвоювався їй ранг у межах відповідної категорії посад.

За ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб?єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім спорів, що виникають із трудових відносин випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Крім того, як зазначає представник відповідача-2, в позові ОСОБА_1 надається помилкове посилання на "аналіз норм та їх співвідношення з п.20 ч.1 ст 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" якій на час виникнення спірних правовідносин виглядав наступним чином: 20) вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Незрозуміло до чого аналіз норм спільної власності, якщо Горянівський ліцей є комунальною формою власності, як і вказано в контракті з директором.

Таким чином, враховуючи висновки ВП ВС, які викладенні вище, представник відповідача-1 вважає, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він відноситься до компетенції цивільної юрисдикції.

При цьому ж, суд зазначає, що представником відповідача-1 у відзиві зазначено, що якщо суд, вважає, що спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, зазначено також доводи стосовно незаконності вимог адміністративного позову.

Щодо дотримання строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до вимог ч.1,2,5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до контракту з директором закладу загальної середньої освіти комунальної форми власності між Обухівською селищною радою та позивачем - ОСОБА_1 , а також даних з адміністративного позову, позивач, підписала контракт строком на один рік та отримала його копію 31 серпня 2021 року.

Тобто, саме з цієї дати, вона дізналася про порушення ( на її думку) своїх прав свобод та інтересів.

Водночас, представник відповідача-1 зазначає стосовно викладу обставин та норм права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до підпункту 1, пункту 3 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про повну загальну середню освіту" набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

До 1 липня 2020 року засновники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти або уповноважені ними органи зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з керівниками таких закладів та одночасно укласти з ними (за їх згодою) трудові договори строком на шість років (з керівниками, які отримують пенсію за віком, - на один рік) без проведення конкурсу. У разі їх незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору - звільнити їх згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після завершення строку трудового договору такі особи мають право обиратися на посаду керівника того самого закладу освіти на ще один строк відповідно до статті 39 цього Закону.

Відповідно до п.9 Особової картки працівника, яку заповнювала особисто ОСОБА_2 19 березня 2019 року, та яка зберігається в відділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради, вона отримує пенсію за віком.

Згідно копії трудової книжки позивача, 02.07.2020 року з ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір (контракт), як передбачено Законом - з керівниками, які отримують пенсію за віком - на один рік. Перед завершенням цього строку, Рішенням Обухівської селищної ради від 19 травня 2021 року № 84, було оголошено конкурс на вакантну посаду, і враховуючи вимоги Закону що після спливу строку контракту "такі особи мають право обиратися на посаду керівника того самого закладу освіти на ще один строк", з ОСОБА_1 , як переможницею, було укладено строковий трудовий договір ще на такій же строк.

На підставі означеного вище, 02.07.2020 року, відповідно до вимог розділу Х Закону України "Про повну загальну середню освіту" з ОСОБА_1 було укладено контракт строком на один рік а не на шість, без проведення конкурсу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію за віком, та після закінчення строку цього контракту, з нею було укладено ще один контракт на такий само термін- 1 рік, що відповідає вимогам Закону.

Таким чином, представник відповідача-1 зазначає, що Рішення Обухівської селищної ради стосовно прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 директором Горянівського ліцею Обухівської селищної ради прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України та повністю відповідає вимогам ст. 2 КАС України.

Щодо зазначення представником відповідача-1 про віднесення даної позовної заяви до компетенції цивільної юрисдикції, та посилання на той факт, що позивачем порушено строків звернення до адміністративного суду, визначений ст.122 КАС України, суд зазначає, що ст.19 КАС України, визначено категорії справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, суб`єктний склад сторін у даній справі, а саме: позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); відповідачі: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт. Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030); Конкурсна комісія при відділу освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт.Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030), та предмет спору останньої а саме: визнання протиправними дій Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області , Конкурсної комісії при віділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) директором Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та не укладення строкового трудового договору (контракту) зі строком дії до 31 серпня 2027 року; зобов?язання Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області , Конкурсної комісії при відділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області і укласти з нею строковий трудовий договір (контракт) зі строком дії до 31 серпня 2027 року, відноситься до категорії справ на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, можна зробити висновок, що на час звернення позивача з позовом до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Отже, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як у даному випадку існує спір між фізичною особою, яка претендує на зайняття вакантної посади директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради, та Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області, до компетенції якого належить прийняття рішення щодо призначення на посаду директора закладу освіти.

Зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 р. у справі № 661/2918/19-ц (провадження № 61-14967св20), в якій зазначається наступне.

Щодо юрисдикції спору.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття суд, встановлений законом стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України , заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ указав, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції (Bellet v. France) ).

Крім того, у розумінні частини першої статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

У статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Отже, у Конституції України визначено, що у разі виникнення спору між будь-якими особами, він має розглядатися у національних судах з урахуванням правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У поданому у червні 2019 року до суду в порядку цивільного судочинства позові міська організація вільної профспілки працівників освіти і науки м. Н. Каховка, діючи в інтересах ОСОБА_1 , просила скасувати наказ відділу освіти Новокаховської міської ради Херсонської області від 29 грудня 2018 року № 149к/тр про затвердження складу конкурсної комісії для проведення відбору кандидатів на заміщення вакантної посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Новокаховської міської ради Херсонської області та визнати результати конкурсу на заміщення вакантної посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Новокаховської міської ради Херсонської області недійсними.

Отже, необхідно розмежовувати вимоги позивачки до відділу освіти Новокаховської міської ради Херсонської області , які мають публічно-правову природу, хоча і мають наслідком можливого укладення у подальшому трудового контракту, але лише у подальшому, проте виникли щодо дотримання належної процедури проведення конкурсу на заміщення вакантної посади, так і інші вимоги, які обумовлені саме рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, що вплинуло безпосередньо на права позивачки.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України (тут і далі у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно- владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Разом із цим у статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Питання юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ на час звернення позивача до суду з цим позовом регулювалося статтею 17 КАС України, у частині першій якої передбачалося, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У пункті 1 частини другої статті 17 КАС України визначалося, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, можна зробити висновок, що на час звернення позивача з позовом до компетенції адміністративних судів належали спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, КЗпП України є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що виникають у сфері трудового права, та визначає, зокрема, основні трудові права громадянина, до яких і належить право на звернення до суду про вирішення спору.

Відповідно до статті 2 КАС України у редакції, що була чинною на час звернення з позовом, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб

у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Колегія суддів зазначає, що у вказаному спорі не можна вважати, що між сторонами виникли трудові правовідносини, оскільки відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Важливими ознаками трудових правовідносин є підстави їх виникнення, змінення чи припинення. Цьому сприяють певні юридичні факти.

До основних підстав виникнення трудових правовідносин належать: укладення трудового договору, адміністративно-правовий акт, факт обрання на відповідну посаду, факт погодження з відповідними особами, допуск працівника до роботи.

З обставин вказаної справи вбачається, що трудовий договір (контракт) між сторонами укладено не було, а тому відсутні підстави вважати, що між ними виникли трудові правовідносини.

Отже, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як у даному випадку існує спір між фізичною особою, яка претендує на зайняття вакантної посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Новокаховської міської ради Херсонської області, та відділом освіти Новокаховської міської радиХерсонської області, до компетенції якого належить прийняття рішення щодо дотримання належної процедури проведення конкурсу на заміщення цієї вакантної посади.

Згідно з правовими висновками, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 522/8650/18 (провадження № 14-576цс18) та постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20), спори, що виникають у зв`язку з оспорюванням результатів конкурсу на зайняття посади керівника державного вищого закладу освіти, які оформлені протоколами, є публічно-правовими і підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства , а не цивільного судочинства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачка вже зверталася до Херсонського окружного адміністративного суду (справа № 540/1165/19) з адміністративним позовом до відділу освіти Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язаня вчинити певні дії. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, яка набрала законної сили, позивачці відмовлено у відкритті провадження у справі, так як суд вважав, що позовні вимоги випливають із трудових правовідносин, що мають приватноправовий характер, а тому спір має розглядатися у порядку цивільного, а не адміністративного, судочинства.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов 'язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує право на суд , одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі Ґолдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom) , заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі Станєв проти Болгарії ( Stanev v. Bulgaria ), заява № 36760/06, § 230).

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі Буланов та Купчик проти України , (заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності в заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників усупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ указав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38 - 40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі Андрієвська проти України (заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13, 14, 23, 25, 26); рішення від 17 січня 2013 року у справі Мосендз проти України (заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі Шестопалова проти України (заява № 55339/07), у якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду її позову за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18 - 24))

Ураховуючи зазначене, з метою недопущення порушення гарантованого Конвенцію права на доступ до суду та ефективний засіб юридичного захисту, колегія суддів з врахуванням правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17 (провадження № 14-393цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 490/9823/16-ц (провадження № 14-509цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 761/12676/17 (провадження № 14-516цс18), від 27 лютого 2019 року у справі № 442/7753,16-ц (провадження № 14-35цс19), вважає, що ця адміністративна справа має бути завершена розглядом за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що позивачці, яка вважає, що судовим рішенням порушені її права, має бути забезпечений доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляді у належному адміністративному судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

При цьому, суд зазначає, що останнім не було передбачено застосування до позовної заяви поданої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт. Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030), Конкурсної комісії при відділу освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт.Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030) про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії суто «формального підходу», та, як наслідок перешкоджання доступу до суду.

Дніпропетровським окружним адміністративним суд, враховуючи ст.55 Конституції України, відповідно до змісту якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, надав позивачу реалізувати своє право на звернення до суду шляхом відкриття провадження у справі ухвалою суду від 07.10.2022 р., та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами для вирішення даної позовної заяви по суті, враховуючи підставу, на яку позивач посилається, як на істотну для справи обставину, а також зважаючи на необхідність відсутності суто формального підходу при призначенні, розгляді і вирішенні справ з огляду на пропуск відповідного строку звернення до суду.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі №204/5502/17 (2-а/204/208/17) (адміністративне провадження №К/9901/22212/18), в якій зазначається наступне.

Верховний Суд України в постанові від 11 вересня 2017 року, ухваленій за заявою про перегляд судових рішень з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, зазначив, що у справі, що розглядається, рішенням Європейського суду з прав людини встановлено порушення національним судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права підприємства-заявника на доступ до суду, оскільки Вищий господарський суд України при розгляді повторної касаційної скарги ТОВ «Фріда» виявив надмірний формалізм, повертаючи скаргу без розгляду у зв`язку пропуском строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку, і безпідставно не дав оцінки супровідному листу підприємства-заявника, в якому містилося клопотання продовжити відповідний строк і розглянути по суті касаційну скаргу.

Суд зазначає, що копію ухвали суду від 07.10.2022 р. у справі №160/15109/22 разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлено на електронну адресу відповідача-2: Конкурсної комісії при відділу освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується звітом про направлення, який міститься в матеріалах справи.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.

Означена правова позиція викладена в тексті ухвали Касаційного адміністративного суду Верховного Суду по страві №560/5541/20 від 17.11.2022 р., в тексті якого зазначено, що байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема, у неотриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, оскільки відзив на позовну заяву до суду від відповідача-2 не надходив, а матеріали справи містять відомості про належне повідомлення відповідача-2 щодо відкриття провадження у справі та необхідність подання відзиву до суду, останнє не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки позича ОСОБА_1 , якою визначено трудовий шлях останньої.

Рішенням Обухівської селищної ради, у зв`язку зі змінами у законодавстві, від 19 травня 2021 року було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади керівника К3 «Горянівський заклад загальної середньої освіти I-II ступенів» Обухівської селищної ради, що підтверджується копією витягу з рішення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Протоколом №4 засідання конкурсної комісії при відділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради від 03.08.2021 року було оголошено переможцем конкурсу ОСОБА_1 та вирішено укласти строковий трудовий договір згідно п.15 та п. 16 положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти, що підтверджується копією протоколу №4 від 03.08.2021 року, який міститься в матеріалах справи.

Розпорядженням селищного голови від 31.08.2021 року №75 вирішено призначити ОСОБА_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як таку що успішно пройшла конкурс відбору 03.08.2021 року, укласти строковий трудовий договір з ОСОБА_1 терміном на 1 рік з 31.08.2021 по 31.08.2022 року. (Копія розпорядження міститься в матеріалах справи).

31 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області було підписано контракт строком на один рік, тобто до 31 серпня 2022 року про призначення на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району, Дніпропетровської області. (копія означеного контракту міститься в матеріалах справи).

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала до Обухівської селищної ради заяву за вх № 1974 щодо підписання зі строком дії до 31.08 2027 року строкового трудового договору (контракту).

Однак, було підписано додаткову угоду до контракту від 31 серпня 2021 року, в якій п 7.1 Розділу VII контракту викладено у наступній редакції «Цей контракт діє з 31 серпня 2021 року по 21 листопада 2022 року».

Також Обухівською селищною радою будо надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 29.08.2022 року, в якій селищною радою зазначено, що 17 серпня 2022 року набув чинності Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-IX яким затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 р. №573/2022 за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 23 серпня 2022 р. строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року.

На підставі зазначеного Обухівською селищною радою вирішено продовжити строк дії контракту від 31.08.2021 року до 21 листопада 2022 року.

Не погоджуючись з тим, що відповідачем-1 не було прийнято рішення щодо підписання контракту на визначений шестирічний строк, встановленого ЗУ «Про повну загальну середню освіту», тобто до 31 серпня 2027 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти визначає Закон України "Про повну загальну середню освіту".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про повну загальну середню освіту" законодавство України про загальну середню освіту складається з Конституції України, Закону України "Про освіту", цього Закону, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про повну загальну середню освіту" управління закладом загальної середньої освіти здійснюють: засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган; керівник закладу освіти; педагогічна рада; вищий колегіальний орган громадського самоврядування закладу освіти.

Відповідно до статті 37 цього Закону права та обов`язки засновника (засновників) закладу загальної середньої освіти визначаються цим Законом, Законом України "Про освіту" та іншими актами законодавства (частина 1).

Засновник закладу загальної середньої освіти або уповноважений ним орган (посадова особа), серед іншого: затверджує статут (його нову редакцію), укладає засновницький договір у випадках, визначених законом; затверджує положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти та склад конкурсної комісії; приймає рішення про проведення конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про повну загальну середню освіту" керівником закладу загальної середньої освіти може бути особа, яка є громадянином України, вільно володіє державною мовою, має вищу освіту ступеня не нижче магістра, стаж педагогічної та/або науково-педагогічної роботи не менше трьох років (крім керівників приватних, корпоративних закладів освіти), організаторські здібності, стан фізичного і психічного здоров`я, що не перешкоджає виконанню професійних обов`язків, пройшла конкурсний відбір та визнана переможцем конкурсу відповідно до цього Закону.

Обрання, призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу загальної середньої освіти визначає стаття 39 Закону України "Про повну загальну середню освіту".

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України "Про повну загальну середню освіту" керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти обирається на посаду за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до вимог цього Закону та положення про конкурс, затвердженого засновником або уповноваженим ним органом (посадовою особою).

Рішення про проведення конкурсу приймається засновником державного чи комунального закладу загальної середньої освіти або уповноваженим ним органом (посадовою особою): одночасно з прийняттям рішення про утворення нового закладу загальної середньої освіти; не менше ніж за два місяці до завершення строкового трудового договору, укладеного з керівником закладу загальної середньої освіти; не пізніше десяти робочих днів з дня дострокового припинення договору, укладеного з керівником відповідного закладу загальної середньої освіти, чи визнання попереднього конкурсу таким, що не відбувся (частина 2).

Оголошення про проведення конкурсу оприлюднюється на офіційному вебсайті засновника та на офіційному вебсайті закладу освіти (за наявності) наступного робочого дня після прийняття рішення про проведення конкурсу (частина 3).

Відповідно до частини 4 даного Закону для проведення конкурсу засновник формує та затверджує конкурсну комісію чисельністю від 6 до 15 осіб, до складу якої на паритетних засадах входять представники: засновника (посадові особи органу державної влади чи депутати відповідного представницького органу місцевого самоврядування (не більше однієї особи від однієї фракції чи групи); відповідної місцевої державної адміністрації чи територіального органу центрального органу виконавчої влади із забезпечення якості освіти (державні службовці); інститутів громадянського суспільства (громадських об`єднань керівників закладів освіти, професійних об`єднань педагогічних працівників, районної (міської) профспілкової організації та інших громадських формувань, а також експертів, фахівців у сфері загальної середньої освіти тощо).

Вимоги до членів конкурсної комісії та порядок її формування визначаються положенням про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.

Члени конкурсної комісії зобов`язані: брати участь у роботі конкурсної комісії та голосувати з питань порядку денного; заявляти самовідвід у разі наявності чи настання підстав, передбачених цією статтею, що унеможливлюють їх участь у складі конкурсної комісії.

Конкурсна комісія є повноважною за умови присутності на засіданні не менше двох третин її затвердженого складу. Конкурсна комісія приймає рішення більшістю голосів від її затвердженого складу. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови конкурсної комісії.

Рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми членами конкурсної комісії та оприлюднюється на офіційному вебсайті засновника протягом наступного робочого дня з дня проведення засідання конкурсної комісії.

Конкурсна комісія та її члени діють на засадах неупередженості, об`єктивності, незалежності, недискримінації, відкритості, прозорості, доброчесності. Не допускаються будь-які втручання в діяльність конкурсної комісії, тиск на членів комісії та учасників конкурсу.

Відповідно до частини 8 статті 39 Закону України "Про повну загальну середню освіту" конкурсний відбір переможця конкурсу здійснюється за результатами: перевірки знання законодавства у сфері загальної середньої освіти, зокрема цього Закону, Закону України "Про освіту" та інших нормативно-правових актів у сфері загальної середньої освіти; перевірки професійних компетентностей шляхом письмового виконання ситуаційного завдання; публічної та відкритої презентації державною мовою перспективного плану розвитку закладу загальної середньої освіти, а також надання відповідей на запитання членів конкурсної комісії в межах змісту конкурсного випробування.

Перелік питань для перевірки знання законодавства у сфері загальної середньої освіти затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Форма перевірки знання законодавства (письмове чи комп`ютерне тестування), зразок ситуаційного завдання та критерії їх оцінювання визначаються у положенні про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.

Засновник зобов`язаний забезпечити відеофіксацію та (за можливості) відеотрансляцію конкурсного відбору з подальшим оприлюдненням на своєму офіційному вебсайті відеозапису протягом одного робочого дня з дня його проведення.

Відповідно до частини 9 цієї статті зазначеного Закону конкурсна комісія протягом двох робочих днів з дня завершення конкурсного відбору визначає переможця конкурсу та оприлюднює результати конкурсу на офіційному вебсайті засновника.

За результатами конкурсних випробувань конкурсна комісія визначає переможця конкурсу або визнає конкурс таким, що не відбувся.

Частиною 10 статті 39 Закону України "Про повну загальну середню освіту" встановлено, що конкурсна комісія визнає конкурс таким, що не відбувся, якщо: відсутні заяви про участь у конкурсі; до участі в конкурсі не допущено жодного кандидата; жоден із кандидатів не визначений переможцем конкурсу. У разі визнання конкурсу таким, що не відбувся, проводиться повторний конкурс.

Відповідно до частини 11 статті 39 Закону України "Про повну загальну середню освіту" протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення рішення про переможця конкурсу посадова особа засновника (голова відповідної ради чи керівник державного органу) або керівник уповноваженого ним органу (структурного підрозділу з питань освіти) призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір.

Не може бути укладено трудовий договір з особою, яка не може обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 12 статті 39 Закону України "Про повну загальну середню освіту" трудовий договір укладається на шість років на підставі рішення конкурсної комісії. Після закінчення строку, на який укладено строковий трудовий договір, трудові відносини припиняються та не можуть бути продовжені на невизначений строк.

Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства України, так і доводів сторін викладених як в уточненій позовній заяв, так і відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Доводи представника відповідача-1, стосовно того, що до 1 липня 2020 року засновники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти або уповноважені ними органи зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з керівниками таких закладів та одночасно укласти з ними (за їх згодою) трудові договори строком на шість років (з керівниками, які отримують пенсію за віком, - на один рік) без проведення конкурсу. У разі їх незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору - звільнити їх згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після завершення строку трудового договору такі особи мають право обиратися на посаду керівника того самого закладу освіти на ще один строк відповідно до статті 39 цього Закону. Відповідно до п.9 Особової картки працівника, яку заповнювала особисто ОСОБА_2 19 березня 2019 року, та яка зберігається в відділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради, вона отримує пенсію за віком. Відповідно до копії трудової книжки позивача, 02.07.2020 року з ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір (контракт), як передбачено Законом - з керівниками, які отримують пенсію за віком - на один рік. Перед завершенням цього строку, Рішенням Обухівської селищної ради від 19 травня 2021 року № 84, було оголошено конкурс на вакантну посаду, і враховуючи вимоги Закону що після спливу строку контракту "такі особи мають право обиратися на посаду керівника того самого закладу освіти на ще один строк", з ОСОБА_1 , як переможницею, було укладено строковий трудовий договір ще на такій же строк. Так, 02.07.2020 року, відповідно до вимог розділу Х Закону України "Про повну загальну середню освіту" з ОСОБА_1 було укладено контракт строком на один рік а не на шість, без проведення конкурсу, у зв?язку з тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію за віком, та після закінчення строку цього контракту, з нею було укладено ще один контракт на такий само термін- 1 рік, що відповідає вимогам Закону, спростовуються наступним.

Статтею 39 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» визначено порядок обрання, призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу загальної середньої освіти.

Так, саме ч.12 означеної статті визначено, що трудовий договір укладається на шість років на підставі рішення конкурсної комісії. Після закінчення строку, на який укладено строковий трудовий договір, трудові відносини припиняються та не можуть бути продовжені на невизначений строк.

Водночас, суд зазначає, що ч.2 ст.22 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» визначено, що педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років.

Однак, ст. 22 ЗУ «Про повну загальну середню освіту», на відміну від ст.39 ЗУ «Про повну загальну середню освіту» визначає положення щодо педагогічних працівників, а не регулює обрання, призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу загальної середньої освіти, як це визначено нормою ст.39 ЗУ «Про повну загальну середню освіту».

Оскільки, позивач ОСОБА_1 , в означених правовідносинах з відповічачем-1, перебуває в статусі керівника закладу загальної середньої освіти, а саме: займає посаду директором Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району, Дніпропетровської області, суд зазначає до даних правовідносин необхідно застосовувати саме норми ст. 39 ЗУ «Про повну загальну середню освіту».

Матеріалами справи не підтверджене виконання відповідачем вимог законодавства, чим допущено протиправну бездіяльність.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що позивач довів, а відповідачі не спростували правомірність заявлених щодо визнання дій Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області , Конкурсної комісії при віділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) директором Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та не укладення строкового трудового договору (контракту) зі строком дії до 31 серпня 2027 року протиправними.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області , Конкурсної комісії при відділі освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області і укласти з нею строковий трудовий договір (контракт) зі строком дії до 31 серпня 2027 року, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення на посаду директора є дискреційним повноваженням відповідача-1. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, а також дискреції відповідача-1 в питаннях призначення на посаду директора, суд з метою ефективного захисту права позивача вважає за необхідне зобов`язати саме Обухівську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області, яка наділена повноваженнями щодо призначення на посаду директорів закладів освіти, вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та укладення з нею строкового трудового договору (контракт) зі строком дії до 31 серпня 2027 року, у відповідності до норм ст.39 «Про повну загальну середню освіту», з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:

- визнати дії Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) директором Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та не укладення контракту зі строком дії до 31 серпня 2027 року протиправними;

- зобов`язати Обухівську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та укладення з нею строкового трудового договору (контракт) зі строком дії до 31 серпня 2027 року, у відповідності до норм ст.39 «Про повну загальну середню освіту», з урахуванням висновків суду;

- в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 29.09.2022 р. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт. Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030), Конкурсної комісії при відділу освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт.Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудженні всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт. Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030) у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт. Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030), Конкурсної комісії при відділу освіти, культури, молоді та спорту Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, 35, смт.Обухівка, Дніпропетровська обл., 52030) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) директором Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та не укладення контракту зі строком дії до 31 серпня 2027 року протиправними.

Зобов`язати Обухівську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Горянівського ліцею Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та укладення з нею строкового трудового договору (контракт) зі строком дії до 31 серпня 2027 року, у відповідності до норм ст.39 «Про повну загальну середню освіту», з урахуванням висновків суду.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно дост.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова