Справа № 537/4097/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р.Справа № 537/4097/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти №3 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Івлевої Юлії Анатоліївни на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.11.2021 (суддя: Мурашова Н.В., м. Кременчук, Полтавська область) по справі № 537/4097/21

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти №3 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Івлевої Юлії Анатоліївни , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України третя особа Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Поліцейського роти №3 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Івлевої Юлії Анатоліївни (далі по тексту відповідач-1, Поліцейський роти №3 Батальйону ПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капрал поліції Івлена Ю.А.), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту відповідач-2, ДПП НП України), третя особа - Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту Батальйон ПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП), в якому просить суд:

- скасувати постанову серії ЕАО №4562175, складену 30.07.2021 капралом поліції Івлевою Юлією Анатоліївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.;

- закрити щодо ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем-1 розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без дотримання визначеного законом порядку, зокрема, відповідачем-1 не було роз`яснено позивачу права, надані ст.268 КУпАП, а саме право на захист. Також відповідачем-1 не доведено вину ОСОБА_1 належними та допустимими доказами, проте складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3431931, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу в сумі 510 грн. за порушення п.9.2. «б» ПДР.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2021 по справі № 537/4097/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції, поліцейського 2 роти Батальйону Патрульної поліції в м. Кременчук Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції, за участі третьої особи Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4562175, винесену 30.07.2021 року поліцейським 2 роти Батальйону Патрульної поліції в м. Кременчук Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції Івлєвою Юлією Анатоліївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідач-1, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2021 по справі № 537/4097/21 скасувати та прийняти нову постанову у справі, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом перщої інстанції не прийнято до уваги те, що з відеозапису вбачається, що відповідачем належним чином повідомлено позивача про підстави зупинення, суть допущеного порушення, а також про відповідальність, передбачену ч.2 ст. 122 КУпАП за вчинене особою правопорушення, роз`яснено права позивача згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з урахуванням всіх обставин справи, у повній відповідності до ст. 280 КУпАП. Стверджує, що у даному випадку позивачем по справі до адміністративного позову не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених в оскаржуваній постанові, відтак вважає, що спірна постанова є правомірною та винесеною у відповідності до норм чинного законодавства.

Позивач, відповідач-2 та третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2021 капралом поліції Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Івлевою Ю.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4562175, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Як вбачається зі спірної постанови, 30.07.2021 о 22:12:52 в м. Шевченка 4А водій, керуючи ТЗ, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п.9.2. б ПДР Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. Особа, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 . Транспортний засіб Mercedes-Benz S560, д.н.з. НОМЕР_1 . Місце розгляду справи: Полтавська, Кременчуцький, м. Кременчук, вул. Велика Набережна, 2А. До постанови додаються відео з реєстратора службового тз6742, бодікам ві01091.» (а.с.9).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівником поліції було порушено право на захист особи, яка притягалася до відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР), особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 9.2. «б» ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту Інструкція №1395) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції №1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, встановити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснити їй права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, зокрема, право запросити адвоката для забезпечення захисту, розглянути її клопотання, заслухати пояснення, по-третє, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігання безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Так, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення капралом поліції ОСОБА_2 не було роз`яснено ОСОБА_1 його право на отримання правової допомоги адвоката, встановлене ст.268 КУпАП, що підтверджено наданим відповідачем відеозаписом події.

Таким чином, капралом поліції Івлевою Ю.А. не було вжито жодних дій щодо роз`яснення ОСОБА_1 його права на отримання правової допомоги.

Колегія суддів вказує, що такі дії та бездіяльність працівника поліції порушують права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в свою чергу є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а.

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, зокрема права на захист, у випадку їх роз`яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте працівником поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 524/3644/17, від 26 травня 2020 року у справі № 640/16220/16-а.

Колегія суддів зауважує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Враховуючи, що відповідачем не було вжито жодних дій в частині надання позивачу як водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що є порушенням прав водія та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню з підстав порушення права на захист особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи представника відповідача, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення капрал поліції ОСОБА_2 роз`яснила особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право запросити адвоката для захисту, не перешкоджала реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються відеозаписом, що міститься в матеріалах справи та поданий самим відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду відповідачем жодними належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом факту дотримання процесуальних прав позивача на захист, зокрема, не представлено будь-яких доказів дотримання передбаченої статтею 279 та 268 КУпАП процедури розгляду справи.

Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні суду першої інстанції на те, що під час розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП, про що у графі 8 оскаржуваної постанови свідчить підпис останнього, колегія суддів відхиляє, оскільки належним чином завірена копія постанови, яка знаходиться в матеріалах справи, а саме графа 8 не містить жодного підпису позивача про ознайомлення останнього з правами. (а.с.9). Крім того, з відеозапису події, який проводився працівником поліції безперервно, вбачається, що капрал поліції ОСОБА_2 не роз`яснила ОСОБА_1 , який притягався до адміністративної відповідальності, права на правову допомогу.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Івлевої Юлії Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.11.2021 по справі № 537/4097/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін Я.В. П`янова