Справа № 380/9228/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9228/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003; ) в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 24.02.2019 року за № , від 24.02.2019 року № , від 24.02.2019 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам. Так позивач вказує, про те що наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 20.11.2019 року № 2302 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 », було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податків ОСОБА_1 . За результати проведеної перевірки податковим органом складено акт перевірки від 24.12.2019 року № 775/33.6-03/ НОМЕР_1 та винесено податкові повідомлення рішення від 24.02.2019 року за № , від 24.02.2019 року № , від 24.02.2019 року № . Позивач вказує про те, що контролюючим органом у акті перевірки зазначено, що копія наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 20.11.2019 року за № 2302 та письмове повідомлення від 20.11.2019 року за № 151 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано позивачу, 22.11.2019 року рекомендованим листом за місцем реєстрації проживання, а саме: АДРЕСА_2 . На підставі акту від 24.12.2019 року № 775/33.6-03/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення, а саме: № , від 24.02.2019 року № , від 24.02.2019 року № . Позивач звертає увагу на те, що місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 11.11.2016 року і до сьогодні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання № 4081621 від 02.07.2019 року та Витягом з реєстру територіальної громади № 2022/000020242 від 14.06.2022 року. Також позивач зазначає, що не отримувала наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 20.11.2019 року № 2302 та письмове повідомлення від 20.11.2019 року за № 151, ні поштовим відправленням, ні в будь який інший спосіб. Крім того, позивач, вказує, що не отримувала спірних повідомлень-рішень, більше того, дізналася про такі лише 08.06.2022 року після ознайомлення представника позивача, з матеріалами судової справи № 380/9586/20. Відтак, вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, тому просить такі скасувати. З огляду на вищевикладене позивач просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, поданому 30.11.2022 року. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з таких підстав. Головним управлінням ДПС у Львівській області до початку проведення перевірки скеровано запит до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання громадян, зокрема, і ОСОБА_1 . У відповідь на запит Головним управління ДМС у Львівській області листом за № 4601.3.8-15661/46.1-19 від 04.07.2019 року повідомлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , є АДРЕСА_2 . Так відповідач, зазначає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області у відповідності до вимог п.42.2 ст.42 та п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України надіслано 22 листопада 2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція №549) на адресу фактичного місця реєстрації позивача ( АДРЕСА_2 ) копію наказу, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. При перевірці рекомендованого листа за №549 на сайті ПАТ «Укрпошта» зазначено, що такий лист вручено особисто 23.11.2019 року. Відтак, твердження позивача щодо не вручення їй поштової кореспонденції із наказом та повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки не відповідає дійсності.З огляду на вищевикладене відповідач уважає, що повністю дотримав встановлену чинним законодавством процедуру проведення документальної позапланової перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, відтак такі є правомірними та законними, натомість позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. З огляду на вищевикладене просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою суду від 06 липня 2022 позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання ухвали суду від 06 липня 2022 року представник позивача подав заяву від 11 липня 2022 року про усунення недоліків позовної заяви, а саме долучено заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду. З врахуванням викладеного, недоліки позовної заяви усунуто повністю.

Ухвалою від 14 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень ,- без розгляду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.1, пп. 78.1.2 п. 78.1, ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу № 2302 від 22.11.2019 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт перевірки № 775/33.6-03/ від 24.12.2019 року.

Так, в ході проведення перевірки, судом встановлено, що відповідно до листа приватного нотаріуса Мейхер О. Л. №138/01-16 від 09.08.2019 року та наявної податкової інформації встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 протягом 2018 року отримала дохід, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Згідно з відомостями державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, а-також листа приватного нотаріуса №138/01-16 від 09.08.2019 року встановлено, що в період з 01.01.2019 року по 31.12.2018 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 отримала дохід в сумі 1 500 000,00 грн., в результаті успадкованого чи отриманого в дарунок майна, ознака доходу « 114 - Дохід, отриманий платником податку унаслідок прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення», який відповідно до пп. 174.2.2 п.174.2 (пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 та пп. 165.1.15 п. 165.1 ст. 165 Кодексу) підлягає оподаткуванню.

Крім цього відповідно до свідоцтва про право на спадщину (договору дарування) від 21.12.2018 року №2806 ОСОБА_1 отримала у спадщину (дарунок) квартиру АДРЕСА_3 .

За результатами проведеної перевірки складено акт № 775/33.6-03/ від 24.12.2019 року, в якому контролюючий орган зробив висновок про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 :

1. Вимог п.п. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму 75 000, 00 грн.;

2. Вимог п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями в частині неподання декларації майновий стан і доходи за 2018 р.;

3. Вимог пп. 1.2, пп.1.3, пп. 1.5, пп.1.6, п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 р. № 71- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в результаті чого донараховано військового збору за 2018 рік на загальну суму 22 500, 0 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 24.02.2020 року:

- № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 93 750,00 грн. ( в т.ч. 75 000,00 грн.- основні зобов`язання та штрафні санкції - 18 750,00 грн.);

- № за платежем військовий збір на суму - 28 125,00 грн. ( в т.ч. 22 500,00 грн.,- основні зобов`язання та штрафні санкції - 5 625,00 грн.);

- № застосовано штрафні санкція на суму - 170,00 грн.

Не погоджуючись з указаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області від 24.02.2020 року № , № та № .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, відповідно до статті 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Суд відзначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Глава 8 розділу ІІ Податкового кодексу України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення.

Абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

При цьому пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Підпунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України унормовано, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

У позовній заяві представник позивача, стверджує про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, покликається насамперед на порушення податковим органом процедури призначення та проведення перевірки, які, на його думку, зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень та необхідність їх скасування з цих підстав.

Щодо тверджень позивача про неповідомлення її податковим органом про проведення перевірки суд зазначає наступне.

Підпунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац другий пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За змістом абзацу другого пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Надаючи правову оцінку доводам позивача та відповідача в контексті встановлених обставин справи та у взаємозв`язку із наведеними вище нормами права суд уважає за необхідне зазначити, що визначений пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України спосіб вручення наказу та повідомлення щодо проведення контрольного заходу надає відповідачу можливість обирати альтернативні шляхи направлення документів платнику податків, а саме: або засобами електронного зв`язку, або шляхом вручення особисто платнику чи його представнику, або засобами поштового зв`язку.

При цьому у разі обрання податковим органом останнього способу надіслання поштової кореспонденції та якщо поштова служба не може вручити платнику податків відповідного документа такий відповідно до абзацу другого пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки. Як слідує зі змісту акта перевірки № 775/33.6-03/ від 24.12.2019 року, та стверджується відповідачем копію наказу від 20.11.2019 року № 2302-ПП й повідомлення від 20.11.2019 року № 11889/10/13-01-33-4-08 контролюючий орган надіслав позивачу на адресу АДРЕСА_2 .

Насамперед суд відзначає те, що Головним управлінням ДПС у Львівській області до початку проведення перевірки скеровано запит до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання громадян, зокрема і ОСОБА_1 .

У відповідь на запит Головним управлінням ДМС України у Львівській області листом за N 4601.3.8-15661/46.1-19 від 04.07.2019 року повідомлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , є - АДРЕСА_2 .

Крім цього згідно інформаційних даних Головного управління ДПС у Львівській області ІТС «Податковий блок» податкова адреса фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 є - Львівська обл., Золочівський р-н, с. Новоселище.

Так, 22.11.2019 року відповідачем рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція №549) на адресу місця реєстрації позивача ( АДРЕСА_2 ) скеровано копію наказу, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Натомість при проведенні перевірки рекомендованого листа (трек номер №549) на сайті ПАТ «Укрпошта», судом встановлено, що відправлення вручено особисто 23.11.2019 року о 20:00.

З огляду на вказане, суд констатує, що відповідачем копію наказу від 20.11.2019 року № 2302-ПП й повідомлення від 20.11.2019 року № 11889/10/13-01-33-4-08 правомірно було скеровано на адресу місця реєстрації позивача ( АДРЕСА_2 , оскільки на момент скерування вищенаведених документів, у податкового органу була відсутня інформація про те, що з 11.11.2016 року змінилося місце проживання позивача та на даний момент, така проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем під час розгляду справи жодними доказами не було спростовано той факт, рекомендований лист (трек номер №549) згідно даних з сайту ПАТ «Укрпошта», відправлення вручено особисто 23.11.2019 року о 20:00.

Суд зазначає, що судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 (справа №810/3116/18) зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.

У постанові від 09.10.2018 у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. При цьому, такий висновок у справі № 820/1864/17 Верховний Суд висловлював також при встановленому судами попередніх інстанцій факті виконання контролюючим органом вимог чинного податкового законодавства щодо направлення копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30.10.2019 справа №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про те, що відповідачем дотримано пункти 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, 42.2, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, оскільки копія наказу про проведення перевірки від 20.11.2019 року та повідомлення від 20.11.2019 року № 11889/10/13-01-33-4-08 надіслані за адресою, реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , яка була надана у відповідь на запит Головним управлінням ДМС України у Львівській області, листом за N 4601.3.8-15661/46.1-19 від 04.07.2019 року.

Так, відповідно до п. 42.1 - 42.3 ст. 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.3 ст. 42 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків в контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження.

Суд звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.

Щодо висновків акта перевірки та підстав прийняття спірних податкових повідомлень - рішень по суті, то позивач до матералів справи не надав жодних доказів у спростування таких, в підставах позову на такі не вказує.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятих рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 24.02.2019 року за № , від 24.02.2019 року № , від 24.02.2019 року № , відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна