Справа № 211/4047/22
Суддя: Середня Н. Г.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/4047/22
Провадження № 2-а/211/64/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
20 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
з участю представника відповідача Маркози Н.М., у відсутність позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Довгинцівсько-Металургійного відділення у місті Кривому Розі Головного територіального управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Довгинцівсько-Металургійного відділення та просить суд скасувати постанову серії ПН МДН № 004245 від 20.10.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на порушення його прав при складенні протоколу та порушення процедури розгляду протоколу. В обґрунтування вимог зазначено, що постановою від 20.10.2022 його було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 700,00 грн. Вирішено примусове повернення до країни походження. Однак протокол складено на українській мові, яку він взагалі не розуміє, зміст протоколу йому не відомий, власний підпис у протоколі він поставив там, де йому було вказано особою, яка склала протокол та постанови, не розуміючи, що він засвідчує своїм підписом. Тому він не був у належний спосіб повідомлений про його права як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, зокрема права на правову допомогу адвоката, а також скористатися послугами перекладача. Його повідомлення з цього приводу було залишено відповідачем без реагування. Вказані обставини підтверджуються змістом постанови, а саме тим, що пояснення від його імені внесені до постанови не його рукою, а за допомогою комп`ютерної техніки. Тому просить вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.
В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, враховуючи його повторну неявку та належне повідомлення про дату та час судового засідання.
Представник відповідача Маркоза Н.М. проит позовної заяви заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
До суду надійшов відзив на позов Довгинцівсько-Металургійного відділення у місті Кривому Розі Головного територіального управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в обґрунтування якого зазначено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 приїхав на територію України 18.04.2019. 20.10.2022 співробітниками Довгинцівсько-Металургійного відділення у місті Кривому Розі Головного територіального управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області при перевірці документів позивача встановлено, що він перебуває на території України з порушенням правил перебування на території України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол про правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП. Постановою про адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1 700,00 грн. З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 20.10.2022 прийнято рішення № 36 про примусове повернення за межі України відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , яким зобов`язано позивача залишити територію України у термін до 18.11.2022. При складані протоколу ПР МДН № 004253 від 20.10.2022, постанови ПН МДН № 004245 від 20.10.2022 та рішення про примусове повернення № 36 від 20.10.2022, ОСОБА_1 було проставлено підписи, що свідчить про те, що він ознайомлений та погодився із зазначеною інформацією. Крім того позивач надав пояснення, в якому власноруч вказав, що вказав, що з його слів все надруковано вірно, прочитано, заперечень не має, а також зазначив, що послуг перекладача не потребує. Позивачем не висловлювалась вимога про надання правової допомоги або перекладача під час складання оскаржуваної постанови пор накладення адміністративного стягнення, під час спілкування не виникало мовні перепони, позивач чітко розумів та усвідомлював, що відбувається та вільно спілкувався із посадовими особами, а також під текстом пояснення позивачем власноруч зазначено, що послуги перекладача йому не потрібні. При розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовано, що у громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 законні підстави та законне джерело коштів на покриття витрат, які пов`язані з перебуванням його на території України,в відсутні. До органів влади для офіційного оформлення свого статусу не звертався. До ДМС України із заявою про продовження строку перебування на території України, не звертався. Тому просять відмовити у задоволенні вимог.
Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Як встановлено судом, 20 жовтня 2022 року начальником Довгинцівсько-Металургійного відділення у місті Кривому Розі Головного територіального управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було винесено постанову серії ПН МДН № 004245 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .
Згідно тексту вказаної постанови, громадянин Азербайджану ОСОБА_1 через КПП «Гоптівка» прибув на територію України та з 17.07.2019 перебував на території України без документів на право проживання і ухилявся від виїзду з України. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 , чим порушено пункт 14 статті 1, пункти 1,3 статті 3, пункт 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 203 КУпАП.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він прибув на територію України поїздом до м. Харків з м. Баку Республіки Азербайджан через КПП «Гоптівка». З м. Харків він поїздом прибув у м. Кривий Ріг до свого рідного батька ОСОБА_2 , який мешкав на той час в АДРЕСА_2 . Деякий час він проживав у свого батька, а потім у свого знайомого. Він повинен був виїхати з України 17.07.2019, однак порушив законодавство та не виїхав, оскільки у нього не було на той час коштів на придбання квитка. Він працював на різних підробітках, а потім почалася війна, з роботою стало важко та виїхати він не міг у зв`язку з воєнним станом. Із серпня 2022 року почав торгувати на оптовому ринку. Збирався виїхати з території України в кінці жовтня 2022 року, однак йому бракувало коштів для виїзду. З порушенням згоден та зобов`язується покинути територію України в строку, визначений Міграційною службою та у подальшому не порушувати чинне законодавство. Під надрукованими поясненнями написано власноруч «С моих слов напечатано верно, мною прочитано. В услугах переводчика не нуждаюсь, вину признаю в полном объеме, в содеяном раскаиваюсь».
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI), нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (частини 1,3 статті 3 Закону № 3773-VI).
Відповідно до частини 16 статті 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений в частинах другій - тринадцятій цієї статті.
Згідно з п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:
1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;
2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;
3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.
Частиною першою статті 203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення процедури розгляду справи йому не роз`яснено права, не забезпечено правовою допомогою та не надано перекладача, хоча він заявляв відповідні клопотання відповідачу про це при складанні протоколу та розгляді справи відносно нього.
Однак зазначене спростовується наданими відповідачем копіями матеріалів з розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до яких у письмових поясненнях наявний підпис про ознайомлення ОСОБА_1 зі статтями 59, 63 Конституції України, ним зрозуміло, що надруковано у письмових поясненнях з його слів, ним це прочитано та зазначено, що послуг перекладача він не потребує.
Позивач повнолітній, дієздатний, вміє писати російською мовою, ознак примусу, під дією яких він змушений був написати зазначене у письмових поясненнях, ним не наведено, вказані пояснення за своїм змістом є підтвердженням вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 274/7478/19 (адміністративне провадження № К/9901/8413/20) зазначив, що «посилання позивача на те, що рішення про примусове повернення було оголошено позивачу без перекладача як на підставу скасування такого рішення колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність перекладача не свідчить про протиправність рішення. Крім того, перекладач та законний представник надаються на вимогу затриманого, яку позивач не заявляв в даному випадку не було. При цьому, спірне рішення про примусове повернення підписане в присутності двох понятих, як це передбачено у разі відмови іноземця від підпису та відсутність перекладача та законного представника.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі №343/2242/16-а.
З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 203 КУпАП.
До того ж процедурні порушення не повинні сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення рішення. Варто зауважити, що вчинені відповідачем процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. На переконання суду, навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами відповідача не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджено під час розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, а надані суду матеріали справи та поданий до суду позов свідчать про наявність фактів порушення позивачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування його на території України, а також небажання залишати територію України.
У зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду з дня вручення повного рішення суду.
Повний текс рішення суду складено 20 грудня 2022 року
Суддя Н.Г.Середня