Справа № 400/9038/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 р. Справа № 400/9038/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті, пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135,
про:визнання протиправною та скасування постанов від 09.09.2021 року № 306133, від 13.10.2021 року № 306503, № 306504, № 306505,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі відповідач), з урахуванням уточнених позовних вимог про визнання протиправними та скасування Постанов Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки:

- № 306133 від 09.09.2021 року ро застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.;

- № 306503 від 13.10.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.;

- № 306504 від 13.10.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.;

- № 306505 від 13.10.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою від 09.11.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в спірних правовідносинах він не був перевізником, а тому не повинен нести відповідальність за порушення законодавства в сфері автомобільних перевезень. При цьому до сьогодні уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртестандартом) не затверджена методика, про яку йдеться у п. 2 Порядку проведення габаритно-вагового контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу. Також на думку позивача вимагати у перевізника дозвіл на рух великовагового транспортного засобу з подільним вантажем та притягувати перевізника до відповідальності за його відсутність у відповідності до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є незаконним.

Відповідач надав відзив, в кому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що згідно наданої до перевірки товарно-транспортної накладної перевізником зазначено ТОН «ІВ-Транс». У разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, на підставі договору оренди транспортного засобу, у межах господарських відносин, позивач або орендар повинні були звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. Ні договору оренди транспортного засобу ні тимчасового реєстраційного талону під час рейдової перевірки водіями надано не було.

Як зазначає відповідач, належним перевізником на час перевірки є позивач, адже іншого не доведено та не підтверджено відповідними доказами.

Окрім того, позивача правомірно притягнуто до відповідальності за перевищенням вагових параметрів, оскільки транспортні засоби позивача рухалися без відповідного дозволу.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

15.07.2021 року на а/д М-28 «Одеса-Южне» 21км+550м посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки МАН д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом марки BSS д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. В ході рейдової перевірки працівниками відповідача здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, який оформлено довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0075484 від 15.07.2021 року, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0063574 від 15.07.2021 року та Розрахунком плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування № б/н до Акту від 15.07.2021 року у розмірі 318,33 євро.

За результатами перевірки складено акт № 291139 від 15.07.2021 року, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення навантаження на одиночну вісь (13,09 тон замість допустимих 11,00 тон).

09.09.2021 року, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі акту № 291139 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову № 306133 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

30.08.2021 року на а/д М-28 «Одеса-Южне» 40км+639м посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки RENAULT д/н НОМЕР_3 , з напівпричепом марки PACTON д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. В ході рейдової перевірки працівниками відповідача здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, який оформлено довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0055837 від 30.08.2021 року, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0065007 від 30.08.2021 року та Розрахунком плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування №б/н до Акту перевищення від 30.08.2021 року у розмірі 162,00 євро.

За результатами перевірки складено акт № 307244 від 30.08.2021 року, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення навантаження на одиночну вісь (12,61 тон замість допустимих 11,00 тон).

13.10.2021 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту № 307244 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову №306503 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

01.09.2021 року на а/д М-28 «Одеса-Южне» 40км+639м посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки RENAULT д/н НОМЕР_3 , з напівпричепом марки PACTON д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. В ході рейдової перевірки працівниками відповідача здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, який оформлено довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0055920 від 01.09.2021 року, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0057982 від 01.09.2021 року та Розрахунком плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування № 57982 до Акту перевищення від 01.09.2021 року у розмірі 21,87 євро.

За результатами перевірки складено акт № 307214 від 01.09.2021 року, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення навантаження на одиночну вісь (12,3 тон замість допустимих 11,00 тон).

13.10.2021 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту № 307214 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову № 306504 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

03.09.2021 року на а/д Н-11 «Кривий Ріг- Дніпро» 83км+700м посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки MAN д/н НОМЕР_5 , з напівпричепом марки д/н НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_4 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. В ході рейдової перевірки працівниками відповідача здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, який оформлено актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 039787 від 03.09.2021 року та Розрахунком плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування № 039787 до Акту перевищення від 03.09.2021 року у розмірі 163,62 євро.

За результатами перевірки складено акт № 294968 від 03.09.2021 року, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення навантаження на одиночну вісь (12,11 тон замість допустимих 11,00 тон).

13.10.2021 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту № 294968 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято: постанову №306505 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Не погодившись з постановами про накладення штрафу, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Порядок здійснення органами Укртрансбезпеки державного контролю на автомобільному транспорті (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок № 1567).

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (абз. 1 п. 4 Порядку № 1567).

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абз. 2 п. 15 Порядку № 1567).

Також під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (абз. 6 п. 16 Порядку № 1567).

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п. 20 Порядку № 1567).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п. 25 Порядку № 1567).

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 27 Порядку № 1567).

В інших випадках за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт (п. 31 Порядку № 1567).

При цьому ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначено наявність наступних документів у перевізника та водія:

Для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі Порядок № 879).

Пунктом 3 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом п. 2 Порядку № 879 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 РОКУ № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно п. 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п. 21 Порядку № 879).

Наведеними вище правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за перевезення вантажів автомобільним транспортом, а також порядок здійснення такого контролю.

З матеріалів справи встановлено, що адміністративно-господарські санкції були застосовані до позивача у зв`язку із встановленням факту перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажів без відповідного дозволу, зокрема, встановлено перевантаження на вісь транспортного засобу.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що він не може бути притягнутий до відповідальності, у вигляді винесення оскаржуваної Постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за даними перевезеннями вантажу, з огляду на наступне.

Відповідно до складених відповідачем актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за Постановами № 232598 та № 306305 транспортний засіб позивача перевозив насипом соняшник та пшеницю (сільськогосподарську продукцію), тобто подільний вантаж.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, за порушення якого відповідач притягнув перевізника до відповідальності передбаченої абз. 14 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

При цьому абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції до 01.10.2021 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та на час звернення позивача із позовом до суду) визначалась відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проте, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 03.06.2021 року № 1534-IX, який набрав чинності 01.10.2021 року, абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Викладене дає підстави для висновку про те, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

При цьому, жодної суперечності між Правилами дорожнього руху та Законом України «Про автомобільний транспорт» немає, а відповідальність перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні подільного вантажу, тобто за рух такого транспортного засобу, законодавець встановив лише з 01.10.2021 року. До цього законом передбачалася відповідальність перевізника лише за перевезення вантажів з вагових парамертів, для яких вимагається отримання дозволу, тобто неподільних вантажів.

Сторонами у справі не заперечується та обставина, що позивач перевозив вантажі, які за своїми характеристиками є подільними, тобто може при завантаженні бути поділена на окремі частки без втрати або пошкодження її властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головна мета такої заборони збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Вказану обставину також підтверджують надані позивачем листи уповноважених на погодження та видачу таких дозволів органів: лист Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 06.06.2018 року за № 34зі/41/16/01-2018 та лист Служби автомобільних доріг у Миколаївській області від 22.05.2018 року за № 1213/04-17.

З огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність такого дозволу.

У такому випадку до перевізника до 01.10.2021 року могла бути застосована відповідальність лише у вигляді у вигляді припису щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт, відповідно до п. 31 Порядку № 1567.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувані постанови від 15.04.2021 року № 232598 та від 30.09.2021 року № 306305 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафів за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийняті Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки не можуть вважатись законними та обґрунтованими.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт повинен був встановити в діях позивача склад правопорушення законодавства про автомобільний транспорт, як законодавчу підставу для притягнення останнього до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції як адміністративно-господарський штраф (абз. 3 ч. 1 ст. 239 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 241 ГК України, адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

На момент здійснення рейдових перевірок належних позивачу транспортних засобів та винесення відповідачем оскаржуваних Постанов діяли Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за № 30.

Отже, на переконання суду, притягуючи позивача, як перевізника до відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідач у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу мав зазначити, яке саме положення Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами було порушено суб`єктом господарювання. Натомість оскаржувані постанови не містить такого посилання, що також зумовлює їх протиправність.

При цьому суд зважає на вид вантажу, що перевозився позивачем в спірних правовідносинах, а саме сипучий вантаж, який здатен під час руху змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу та відносити транспортний засіб до категорії великовагових вже після початку його руху, що унеможливлює отримання дозволу перевізником відповідно до вимог Правил вже під час перевезення вантажу та виключає в його діях будь-яку вину як один із складових елементів правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських правовідносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності перевізника складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 року у справі № К/9901/3278/17.

За такого суд приходить до висновку про відсутність вини в діях позивача під час виконання спірних перевезень вантажів, а отже і недоведеності відповідачем складу правопорушення, за яке може бути застосована відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу та/або відшкодування збитків завданих правопорушенням у вигляді внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу.

Що стосується доводів позивача про відсутність методики затвердженої суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дійсно методики, яка передбачена п. 2 Порядку № 879 досьогодні не затверджено законодавцем, що свідчить про недотримання відповідачем процедури вимірювання (зважування) як складової частини габаритно-вагового контролю, проте позивач не довів яким чином наявність такої методики могла вплинути на достовірність результатів під час проведення такого вимірювання, що не дозволяє суду дійти висновку про протиправність оскаржуваних постанов лише з цих підстав.

До того ж, відповідач під час розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт не звернув уваги на ту обставину, що згідно товарно-транспортних накладних № 1014867 від 14.07.2021 року та № 361305 від 03.09.2021 року, яка була наявна у водія на час перевірки та міститься в матеріалах справи відповідача, автомобільним перевізником зазначена інша особа, а саме ТОВ «ІВ-Транс». На підтвердження вказаних обставин позову позивачем додано нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Барсковим А.В. Договори оренди транспортних засобів від 17.07.2020 року зареєстрованих в реєстрі за № 186 та № 188 та Договори позички транспортного засобу № 2-ПЗ від 03.07.2020 року та 10.07.2020 року, з яких видно що позивач передав належні йому транспортні засоби в користування ТОВ «ІВ-Транс».

Абзацем 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за яким позивача притягнуто до відповідальності, встановлено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до автомобільних перевізників. Тобто, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах (ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення пасажирів.

При цьому власником транспортного засобу згідно ст. 1 «Правил дорожнього руху України» є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія для здійснення перевезень.

За такого, на переконання суду відповідач під час проведення перевірки повинен був визначити особу, яка була перевізником в спірних правовідносинах та під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт застосувати штраф саме до неї.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів, як передбачено ст.ст. 73 - 77 КАС України що саме позивач був перевізником в спірних правовідносинах.

З огляду на викладені судом висновки, відповідач не довів правомірності оскаржуваних постанов, що є підставою для задоволення позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті як розпорядника бюджетних коштів.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 306133 від 09.09.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 306503 від 13.10.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 306504 від 13.10.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 306505 від 13.10.2021 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) судові витрати у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.12.2022 року.

Суддя О.В. Малих