Справа № 160/14157/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
13.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення № 69 від 06 вересня 2022 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Разом із позовом 13.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив задовольнити заяву шляхом зупинення стягнення за рішенням № 69 від 06 вересня 2022 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, прийнятим начальником Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
11.10.2022 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначає, що станом на 31.08.2022 року в інтегрованих картках платника податків Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» обліковувався податковий борг у загальній сумі 5 187 258,04 грн. Податкова заборгованість Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)», яка виникла у зв`язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов`язань самостійно визначених платником податків відповідно до наданих підприємством поточних декларацій, несплачена протягом 90 календарних днів, станом на 31.08.2022 року склала 3 683 809,25 грн. Зміни, внесені до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України Законом №1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» дозволяють керівнику контролюючого органу з 1 січня поточного року приймати рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків без звернення до суду. Позасудова процедура стягнення застосовується до податкового боргу, який виник у результаті несплати платником податків самостійно задекларованих грошових зобов`язань які є узгодженими, не підлягають оскарженню та не сплачуються платником податків протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання. Вважає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного рішення було дотримано всіх встановлених нормами Податкового кодексу України вимог щодо його прийняття, отже відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування в судовому порядку.
17.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)», в якій позивач зазначив, що за оскаржуваним рішенням відповідачем стягується основна заборгованість за податковими деклараціями з ПДВ за період з травня 2019 року по квітень 2022 року в сумі 3 499 957,00 грн. При винесенні оскаржуваного рішення про стягнення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не доведено право на стягнення коштів, оскільки податкова вимога в порядку, передбаченому статтею 59 Податкового кодексу України не направлялась. Вважає, що стягнення за таким податковим боргом повинно відбуватися в судовому порядку, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення та прийняття його Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області всупереч нормам частини 2 статті 19 Конституції України та пунктів 95.2 та 95.5 Податкового кодексу України.
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість.
06 вересня 2022 року начальником Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення № 69 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, яким відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)».
Не погодившись з рішенням № 69 від 06.09.2022 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України на кожного покладено обов`язок сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до абзаців 1, 3, 4 пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №466-ІХ, який набрав чинності 23.05.2020 року) податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Розрахунки (у тому числі розрахунок частин чистого прибутку і доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).
Приписами пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 01.01.2022 року) у разі, якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» № 1914-ІХ від 30.11.2021 року, який набрав чинності 01.01.2022 року (окрім окремих положень), внесено зміни до Податкового кодексу України, що дозволяють керівнику контролюючого органу чи його заступнику приймати рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків без звернення до суду, без обмежень щодо суми та за різницею з зобов`язаннями держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний суд у своєму рішенні від 09.02.1999 року № 1- рп/99 у справі № 1-7/99, здійснюючи тлумачення статті 58 Конституції України, зазначив, що за "загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце".
Отже, принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно - правових актів слід розуміти так, що той чи інший нормативно-правовий акт слід застосовувати у тій його редакції, що діяла на момент, коли відбувалась певна подія чи мав місце відповідний факт, щодо якого повинен бути застосований відповідний правовий акт.
Стосовно податкового боргу під подією розуміється момент у часі, коли він виник, точніше кажучи, коли виник податковий борг, що відповідає вимогам, зазначеним у ч.2 п.95.5 ст. 95 Податкового кодексу України. І якщо такий податковий борг виник до 01.01.2022 року, то до нього має застосовуватись редакція п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України, що діяла на момент його виникнення.
Це означає, що податковий орган має право стягувати кошти для погашення такого податкового боргу лише при дотриманні усіх вимог. У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань (п. 95.5 ст.95 Податкового кодексу України).
За іншого підходу буде мати місце зворотна дія нової редакції пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, що не допускається згідно зі статтею 58 Конституції України та є порушенням принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно- правових актів.
Вказана норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу (його заступника або уповноваженої особи) прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише в сукупності перелічених вище умов.
Разом з цим судом встановлено, що податкова заборгованість Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)», яка виникла у зв`язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов`язань самостійно визначених платником податків відповідно до наданих підприємством поточних декларацій та несплачена протягом 90 календарних днів, станом на 31.08.2022 року склала 3 683 809,25 грн.
Зазначена сума складається з сум податкового боргу, який виник в результаті несплати платником податків самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно поданих декларацій, які є узгодженими, не підлягають оскарженню та подавались позивачем щомісячно з червня 2019 року по травень 2022 року.
З досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що сума податкового боргу, яка виникла до 01.01.2022 року та термін сплати якої встановлено до 01.01.2022 року складає 3 300 132,25 грн., отже є меншою, визначеної пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у відповідній редакції, суми податкового боргу за наявності якої у керівника податкового органу виникає право на прийняття рішення про стягнення коштів (більше 5 мільйонів).
Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не було дотримано всіх необхідних вимог, які є передумовою для прийняття ним рішення про стягнення податкового боргу з платника податків.
Окремо суд звертає увагу, що оскаржуваним рішенням встановлено здійснити погашення всієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та інших фінансових установах.
В свою чергу, пункт 95.5 статті 95 Податкового кодексу України надає керівнику податкового органу, або уповноваженій особі, право на стягнення коштів з рахунків такого платника виключно у банках. Водночас, нормами пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено погашення податкового боргу платника податків за рішенням керівника контролюючого органу шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення №69 від 06.09.2022 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
За наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2481,00 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 2481,00 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення №69 від 06.09.2022 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 34)» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська