Справа № 240/7221/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/7221/21

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимонович Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Житомирській області від 13.05.2017 року №Ф-445-17 на суму 25648, 50 грн. відносно ОСОБА_1 .

Обгрунтовано позовні вимоги тим, що позивач під час переоформлення транспортного засобу дізналася, що перебуває в реєстрі боржників. До реєстру боржників ОСОБА_1 потрапила через виконавче провадження яке було відкрите на підставі заяви від Головного управління ДПС у Житомирській області від 10.04.2020 року №5534/5/06 про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження було відкрите на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) виданої ГУ ДФС у Житомирській області №Ф-445-17 від 13 травня 2017 року. Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) сума стягнення складає - 25648,50 гривень. Позивач вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №445-17 від 13.05.2017 року ГУ ДПС У Житомирській області є протиправною та не підлягає виконанню.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02.06.2021 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів їх необгрунтованості та безпідставності.

02.06.2021 року у зв`язку із поданим клопотання відповідача розгляд справи відкладено на 11.06.2021 року.

11.06.2021 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи відкладено на 16.06.2021.

16.06.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із поданим клопотання позивача про відкладення.

30.06.2021 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 13 липня 2021 року.

На адресу суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи та від позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

13.07.2021 року протокольною ухвалою суду вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що у 2015 році Бердичівською об`єднаною ДПІ ГУ ДФС м. Бердичів була сформована вимога №Ф-445-17 від 12.05.2015 року про сплату 18304,55 гривень позивачем заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись з вимогою податкової ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Житомирського окружного адміністративного суду про скасування вказаної вимоги.

03 листопада 2015 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/2913/15 у задоволені позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду було подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Постановою у справі №806/2913/15 від 08 лютого 2016 року суд апеляційної інстанції скасував вимогу Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного правління Державної фіскальної служби у Житомирській області №Ф-445- 17 від 12 травня 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області подала касаційну скаргу, проте ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 11.04.2016 року у справі Ж/800/6184/16 відмовлено Бердичівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року.

Враховуючи наявність судових рішень про скасування вимоги №Ф-445-17 від 12.05.2015 року, позивач вважає, що вимога з таким же номером стосовно, того ж відповідача, з тих самих підстав є незаконною та винесена з невиконанням рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 оку №806/2913/15.

Вказане слугувало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спрірним правовідносинам, суд керується наступним.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

До вказаного Закону з 01 січня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 у редакції, яка діяла до 31 грудня 2017 року, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

При цьому, у редакції статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка діє з 01 січня 2018 року, встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності в незалежності від отримання доходу від такої діяльності.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статі 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина третя статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Пункт 7 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачає, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

За правилами частин першої-четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вже зазначалося, у 2015 році Бердичівською об`єднаною ДПІ ГУ ДФС м. Бердичів була сформована вимога №Ф-445-17 від 12.05.2015 року про сплату 18304,55 гривень позивачем заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись з вимогою податкової ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Житомирського окружного адміністративного суду про скасування вказаної вимоги.

03 листопада 2015 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/2913/15 у задоволені позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду було подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Постановою у справі №806/2913/15 від 08 лютого 2016 року суд апеляційної інстанції скасував вимогу Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного правління Державної фіскальної служби у Житомирській області №Ф-445- 17 від 12 травня 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області подала касаційну скаргу, проте ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 11.04.2016 року у справі Ж/800/6184/16 відмовлено Бердичівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року.

Тобто, враховуючи наявність судових рішень про скасування вимоги №Ф-445-17 від 12.05.2015 року вимога з таким же номером стосовно, того ж відповідача, з тих самих підстав є протиправною та такою, що винесена з невиконанням рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року №806/2913/15.

Разом з цим, суд враховує, що 03 квітня 2017 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подана заява про припинеиня підприємницької діяльності до Відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської міської ради.

03 квітня 2017 року реєстратором було внесені відомості про припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції чинній на 01.01.2017 року) «Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою».

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства.»

Перед припиненням підприємницької діяльності ФОП - ОСОБА_1 подала до Бердичівської ОДПІ 01 квітня 2017 року податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця та податковий розрахунок сум доходу.

Органами доходів і зборів під час припинення підприємницької діяльності зауважень не було та перевірок не проводилось.

Отже, з 03.04.2017 ОСОБА_1 позбавлена статусу фізичної особи-підприємця та на час прийняття рішення про сплату вимоги не була платником єдиного соціального внеску.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Житомирській області перевірок щодо наявності боргу зі сплати ЄСВ ФОН ОСОБА_1 не проводилось, вимога позивачу не надсилася, узгодження сум боргу з урахуванням рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/2913/15 не проводилось.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, можна дійти висновку, що сформована ГУ ДФС у Житомирській області вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-445-17 від 13.05.2017 року на суму 25648,50 трн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За змістом частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваної вимоги з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адіміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вулиця Юрка Тютюнника, 7, Житомир, Житомирська область, 10003, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Житомирській області від 13.05.2017 року №Ф-445-17 на суму 25648, 50 грн. відносно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М.Шимонович