Справа № 540/7736/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/7736/21
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Херсонської обласної прокуратури, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Херсонської обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати вихідної допомоги при звільненні; зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку, що складає 8093 гривні (вісім тисяч дев`яносто три) гривні 11 (одинадцять) копійок та зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 376 (триста сімдесят шість) гривен 42 (сорок дві) копійки за кожен день затримки розрахунку, починаючи з 29.10.2021 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Суд вирішив: визнати протиправною бездіяльність Херсонської обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні; зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку, що складає 8093,11 гривні (вісім тисяч дев`яносто три гривні, 11 копійок. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 15.10.1997 року по 28.10.2021 року працювала в органах прокуратури та була звільнена у зв`язку з не проходженням атестації.

При звільненні позивачці не нараховувалась та не виплачувалась вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині та приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ВС КАС у постанові від 23.12.2020 року по справі №560/3971/19 прийшов до висновку, що частиною п`ятою статті 51 Закону №1697-VII та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків, коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Враховуючи позицію Верховного суду, яка в подальшому підтверджена також у постанові ВС КАС від 21.01.2021 року у справі №260/1890/19, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення на користь позивачки вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів в контексті даних спірних правовідносин вважає висновки суду першої інстанції не в повній мірі такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на наступне.

Статтею 51 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі Закон №1697-VII) передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Відповідно до пункту 9 частини першої даної статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" статтю 51 Закону №1697-VII доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Законом №1697-VII не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є стаття 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 зазначав, що Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання Конституцією України та спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 40 КЗпП України встановлено що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої даної статті).

Відповідно до частини четвертої статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частини першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Згідно зі статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Законом України №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" було внесено зміни також і до КЗпП України, а саме: статтю 32 доповнено частиною п`ятою такого змісту: "Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус"; статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: "Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус"; частину дев`яту статті 252 після слів "дисциплінарної відповідальності та звільнення" доповнено словами і цифрами "а також положення частин другої і третьої статті 49-4 цього Кодексу".

Внесені Законом №113-ІХ зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом.

Отже, враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до думки про наявність підстав для висновку, що при звільненні прокурора з органів прокуратури він має право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку згідно 44 КЗпП України.

Поряд з цим, відповідачем було зазначено та позивачкою підтверджено про її поновлення на роботі в органах прокуратури на підставі рішення суду.

Так, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 зверталась з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора, Херсонської обласної прокуратури, в якій просила: визнати протиправними дії П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) при прийнятті та ухваленні рішення від 13.09.2021 р. №110 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" про неуспішне проходження атестації прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 р. №110 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" про неуспішне проходження атестації прокурором Каховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Херсонської обласної прокуратури від 23.10.2021 р. №873к, яким звільнено позивачку з посади прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 28 жовтня 2021 року у зв`язку з рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області або рівнозначній посаді та в органах прокуратури; стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 жовтня 2021 року по дату винесення судового рішення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року справа №540/7676/21 (залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року) позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково. Суд зокрема, поновив позивачку на посаді прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та в органах прокуратури з 29 жовтня 2021 року.

Крім того, суд допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Каховської місцевої прокуратури Херсонської області та в органах прокуратури з 29 жовтня 2021 року.

Отже, враховуючи наявність факту поновлення ОСОБА_1 на посаді в органах прокуратури з 29 жовтня 2021 року (що було підтверджено і самою позивачкою в судовому засіданні 14 грудня 2022 року), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати їй вихідної допомоги при звільненні з огляду на відсутність факту звільнення.

Окремо суд зазначає, що позивачка згідно рішення суду від 28 січня 2022 року була негайно поновлена на посаді, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 31 січня 2022 року по даній справі було прийнято без належного дослідження всіх обставин справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.