Справа № 520/6647/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р.Справа № 520/6647/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної академії Національної гвардії України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. (ухвалене суддею Супрун Ю.О.) по справі № 520/6647/22

за позовом Національної академії Національної гвардії України

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Національна академія Національної гвардії України звернулася до суду з адміністративним позовом до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балаханова Р.С. від 11.08.2022 р. про стягнення з Національної академії Національної гвардії України виконавчого збору в сумі 26000 грн. у виконавчому провадженні № 69551770.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про виконавче провадження", Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачем рішення суду виконано в добровільному порядку до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 р. по справі № 160/13190/21, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 р., частково задоволено позов ОСОБА_1 до Національної академії Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язано Національну академію Національної гвардії нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 26.07.2019 р. по 09.12.2020 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балаханова Р.С. від 11.08.2022 р. відкрито виконавче провадження № 69551770 з примусового виконання виконавчого листа 160/13190/21, виданого 25.03.2022 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом та повідомлено боржнику про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

11.08.2022 р. старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балахановим Р.С. винесено постанову ВП № 69551770 про стягнення з Національної академії Національної гвардії України виконавчого збору в сумі 26000 грн.

Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балаханова Р.С. від 25.08.2022 р. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 160/13190/21, виданого 25.03.2022 р. на період дії воєнного стану.

Не погоджуючись із постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балаханова Р.С. від 11.08.2022 р. про стягнення з Національної академії Національної гвардії України виконавчого збору в сумі 26000 грн. у виконавчому провадженні № 69551770, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанови обґрунтована та не підлягає скасуванню, оскільки відповідач при прийняті оскаржуваної постанови діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів; за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022" встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 39,26 гривні, з 1 жовтня - 40,46 гривні.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження (п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 26.06.2020 р. у справі № 360/3324/19, від 11.08.2022 р. у справі № 640/23271/21.

Судовим розглядом встановлено, що предметом виконавчого провадження № 69551770 є вимоги немайнового характеру про зобов`язання боржника Національної академії Національної гвардії України нарахувати та виплатити стягувачу ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 26.07.2019 р. по 09.12.2020 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Тобто, виконавче провадження № 69551770 стосується примусового виконання рішення суду немайнового (зобов`язального) характеру, а Національна академія Національної гвардії України, яка є боржником у виконавчому провадженні № 69551770, є юридичною особою, у зв`язку з чим виконавчий збір у виконавчому провадженні становить 26000 грн.

Судовим розглядом встановлено, що позивач листом № 84/1-204 від 20.08.2022 р. звернувся до відповідача з заявою про закінчення виконавчого провадження № 69551770, в якій просив повідомити стягувача про необхідність надання реквізитів банківського рахунку для перерахування, нарахованої 31.05.2022 р. грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 26.07.2019 р. по 09.12.2020 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби в розмірі 9654,38 грн.; закінчити виконавче провадження, у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду боржником; припинити стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування вищевказаної заяви, позивачем вказано, що ним рішення суду в справі № 160/13190/21 виконано, що підтверджується відомістю № 63 від 31.05.2022 р. про нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за травень 2022 року, а нарахування вказаних боржник не може здійснити, оскільки в рішеннях суду першої та апеляційної інстанції, виконавчому листі та постанові державного виконавця не вказані будь-які реквізити банківського рахунку стягувача.

За результатами розгляду вищевказаної заяви боржника, листом старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балаханова Р.С. № 43031 від 23.08.2022 р. позивачу повідомлено реквізити стягувача та роз`яснено, що, оскільки на теперішній час рішення суду № 160/13190/21 боржником не виконано, то відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження № 69551770.

Судовим розглядом встановлено, що Національною академією Національної гвардії України нараховано ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за травень 2022 року, що підтверджується відомістю № 63 від 31.05.2022 р.

Проте, доказів виплати вищевказаної компенсації стягувачу, позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апелянта, що відсутність в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції та у постанові державного виконавця реквізитів стягувача Бормотова В.С. унеможливлює перерахування нарахованої суми компенсації стягувачу з причин, які не залежать від боржника, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, що ним вживалися заходи для встановлення цих даних.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи апелянта, що оригінал постанови про стягнення виконавчого збору на адресу позивача не надходив, хоча про її наявність вказано в постанові про відкриття виконавчого провадження та копія розміщена в реєстрі Автоматизованої системи виконавчого провадження, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки порядок направлення постанови не впливає на правомірність її прийняття.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справіTorija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідача винесена ним правомірно та на підставі вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 271, 286, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної академії Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 р. по справі № 520/6647/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич