Справа № 460/12872/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2022 року м. Рівне №460/12872/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Вітрук Ю.В., Король В.В.,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.05.2021 №-01716, від 13.05.2021 №-1716, від 13.05.2021 №-1716, від 13.05.2021 №-1716.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, у спосіб, що суперечить нормам Податкового кодексу України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 17.09.2021 позовна заява залишалася без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

У встановлений строк позивач виявлені судом недоліки усунув. Ухвалою суду від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.11.2021, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

23.11.2021 від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, згідно з якою останній просить суд замість податкового повідомлення-рішення від 13.05.2021 №-01716 визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.12.2021 №-1712. Зазначена заява прийнята судом.

Підготовче засідання 23.11.2021 відкладено за клопотанням відповідача на 23.12.2021.

08.12.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.

Підготовче засідання 23.12.2021 відкладено за клопотанням представника позивача на 25.01.2022.

24.01.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач не визнав доводи відзиву внаслідок їх безпідставності.

Підготовче засідання у справі 25.01.2022 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді. Ухвалою суду від 09.02.2022 підготовче засідання відкладено на 22.02.2022.

У підготовчому засіданні 22.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 22.03.2022.

Ухвалою суду від 22.03.2022 розгляд справи відкладено до закінчення в Україні військового стану.

Ухвалою суду від 11.08.2022 призначено розгляд справи на 15.09.2022.

У судовому засіданні 15.09.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів на 13.10.2022.

У судовому засіданні 13.10.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 27.10.2022.

Судове засідання 27.10.2022 не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. Ухвалою суду від 27.10.2022 розгляд справи відкладено на 15.11.2022.

У судовому засіданні 15.11.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 08.12.2022.

У судовому засіданні 08.12.2022 закінчено розгляд справи ухваленням рішення.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали повністю та суду пояснили, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями нараховано земельний податок за земельні ділянки, на яких розташований цілісний майновий комплекс, що використовується позивачем у підприємницькій діяльності.

Оскільки позивач є платником єдиного податку і використовує належні йому на праві власності земельні ділянки в межах своєї підприємницької діяльності, нарахування відповідачем земельного податку є неправомірним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Вказали, що спірні податкові повідомлення-рішення було надіслано поза строками, встановленими Податковим кодексом України. Останні вважаються не врученими платнику податку, оскільки були надіслані не за адресою реєстрації позивача.

Тобто, податковим органом не дотримано процедури направлення та вручення спірних податкових повідомлень-рішень.

Звернули увагу суду на те, що відсутні відомості про нарахування відповідачем податкових зобов`язань на підставі даних, отриманих з Держгеокадастру.

Вказали, що, використовуючи під час формування спірних податкових повідомлень-рішень розрахунок сум нормативної грошової оцінки плати за землю, відповідач зобов`язаний був перевірити правомірність та обґрунтованість вказаних у цьому розрахунку даних, які впливають на вартість грошової оцінки земельної ділянки та надалі на нарахування відповідного податку.

Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову та суду пояснила, що нарахування позивачу земельного податку проведено за земельні ділянки, що перебувають у власності позивача.

Зазначила, що спірні податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу за адресою, яка міститься в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків.

Зауважила, що, враховуючи норми чинного законодавства, від дій добросовісного платника податків залежить достовірність даних зазначеного реєстру щодо місця проживання такого платника.

У спірних правовідносинах є об`єкт оподаткування, є всі достатні елементи для обрахунку податкового зобов`язання з такого об`єкта, такі зобов`язання визначені та надані платнику податків для виконання ним свого конституційного обов`язку. Жодних підстав для іншого контролюючий орган не вбачає.

Крім того, у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податків на підставі оригіналів документів, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таких розбіжностей позивачем контролюючому органу не надано, останнім самостійно не встановлено, відтак і підстави для зміни визначених зобов`язань відсутні.

Звернула увагу суду на те, що умовою несплати земельного податку платниками єдиного податку є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю у господарській діяльності. Можливість звільнення від сплати земельного податку за інших умов, наприклад, у разі надання у найм будівлі, її частини чи нежилого приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена зазначена нерухомість, законодавством не встановлена.

Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №805821від 28.03.2011 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №01796 від 14.03.2012, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,0221га та 25,4109га відповідно, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 . Цільове призначення зазначених земельних ділянок: для обслуговування цілісного майнового комплексу, без права розташування на ній залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу (а.а.с.25-26).

Згідно з довідкою про кількісну характеристику земельної ділянки Управління Держкомзему у місті Рівному від 31.01.2011 №0-2-61/1/1 (а.с.70), земельна ділянка площею 2210м кв., яка розташована на АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Рівненської міської ради від 29.06.2010 №3682 продана способом викупу у власність громадянинові України ОСОБА_1 для обслуговування цілісного майнового комплексу без права влаштування на ній залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу.

Відповідно до індексно-кадастрового плану міста Рівного, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20.01.2004 №1, цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:009:0111.

Згідно з довідкою про кількісну характеристику земельної ділянки Управління Держкомзему у місті Рівному від 31.01.2011 №0-2-61/1/2 (а.с.69), земельна ділянка площею 254109м кв., яка розташована на АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Рівненської міської ради від 29.06.2010 №3682 продана способом викупу у власність громадянинові України ОСОБА_1 для обслуговування цілісного майнового комплексу без права влаштування на ній залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу.

Відповідно до індексно-кадастрового плану міста Рівного, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20.01.2004 №1, цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:009:0110.

Згідно із свідоцтвом платника єдиного податку від 28.05.2012 серії А №786155, ОСОБА_1 є платником єдиного податку. Місце провадження господарської діяльності: м.Хмельницький, вул.Курчатова, 6, АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_2 . Види господарської діяльності: 51.83.0 - Оптова торгівля машинами та устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва; 70.20.0 - здавання в оренду власного нерухомого майна; 71.34 - Оренда інших машин та устаткування; 93.05.0 - Надання інших індивідуальних послуг (а.с.189).

Відповідно до витягу №34605 з реєстру платників єдиного податку від 12.04.2022, ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи (а.с.190).

13.05.2021 Головним управлінням ДПС у Рівненській області (контролюючим органом за місцем знаходження земельної ділянки) сформовано податкові повідомлення-рішення форми "Ф":

щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0111

- №-01716, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 2291,10грн (а.с.14);

- №-01716, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 4544,84грн (а.с.15);

щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0110

- №-01716, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 937913,67грн (а.с.17);

- №-01716, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 1873850,59грн (а.с.16).

Надалі, у зв`язку з проведенням перерахунку земельного податку (а.с.135), Головним управлінням ДПС у Рівненській області скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2021 №-01716 та сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 01.12.2021 №-1712, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 2039,29грн (а.с.136).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року N2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України), а справляння плати за землю - Податковим кодексом України від 02.12.2010 N2755-ІV (далі - Податковий кодекс України).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У статті 270 Податкового кодексу України зазначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно із пунктом 287.2 статті 287 Податкового кодексу України, облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Враховуючи вказане обмеження та вимоги до документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №449 від 02.04.2002 (в редакції постанови від 03.08.2009), реєстрація права власності на земельну ділянку за суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, не передбачена.

Згідно з підпунктом 297.1.4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України (в редакції Закону №71-VIII від 28.12.2014, що діяла до 23.05.2020), платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно з підпунктом 297.1.4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України (в редакції Закону №466-IX від 16.01.2020), платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Відповідно до статті 50 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 42 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV (далі Господарський кодекс України), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Аналогічне визначення містить Державний класифікатор України "Класифікація організаційно-правових форм господарювання", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 №97. Підприємницька діяльність визначається, як самостійна ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 28.11.1995 зареєстрований як фізична особа підприємець (дата запису 30.06.2006, номер запису 00014676). Види діяльності підприємця за КВЕД: 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу (основний); 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 46.64 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 01.45 Розведення овець і кіз (а.с.51).

Суд зауважує, що державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0110 та :01:009:0111 ОСОБА_1 видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 01 березня 2011 року (зареєстровано в реєстрі за №268), укладеного з Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (а.а.с.62-65).

Згідно з п.1.1 зазначеного Договору, Продавець (Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради) зобов`язується передати Покупцеві ( ОСОБА_1 ) земельні ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 254330кв.м (за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 ), розміщені на землях, що знаходяться у віданні Рівненської міської ради, для обслуговування цілісного майнового комплексу, без права розташування на них залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу, із них: ділянка №1 площею 254109кв.м, кадастровий номер :01:009:0110; ділянка №2 площею 221кв.м, кадастровий номер :01:009:0110.

Поряд з цим, судом встановлено, що згідно з договором від 28 травня 2008 року (зареєстровано в реєстрі за №3447), ОСОБА_1 придбав цілісний майновий комплекс " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", до складу якого входять будівлі та споруди, що знаходяться, зокрема, в АДРЕСА_2 , та по АДРЕСА_1 (а.а.с.33-4).

До складу зазначеного цілісного майнового комплексу належать, зокрема: фабрики №1 та №2, будівлі центрального складу, складу льону та складів готової продукції, тощо.

Згідно з витягом №34605 з реєстру платників єдиного податку від 12.04.2022, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за такими видами господарської діяльності згідно з КВЕД: 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 01.45 Розведення овець і кіз; 46.64 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н.в.і.у.; 14.13. Виробництво іншого верхнього одягу; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.

Як вбачається із свідоцтва про сплату єдиного податку, позивачу (зокрема, в частині місця діяльності: АДРЕСА_2 ) надавалося право провадити такі види діяльності, як: здавання в оренду власного нерухомого майна, надання інших індивідуальних послуг, оптова торгівля машинами та устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва, оренда інших машин та устаткування.

Упродовж 2019-2021 років ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність, що підтверджується, зокрема, поданими ним до контролюючого органу податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи підприємця (а.а.с.191-194).

У вказаних податкових деклараціях видами підприємницької діяльності згідно з КВЕД зазначено 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу.

Доказів того, що позивач за адресами розташування обумовлених земельних ділянок не здійснював таких чи інших видів підприємницької діяльності відповідачем не здобуто і суду не надано.

Відповідність здійсненого позивачем виду діяльності тим видам діяльності, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку та реєстрі платників єдиного податку, провадження цієї діяльності для досягнення економічних результатів та з метою одержання прибутку та факт реєстрації позивача платником єдиного податку дають підстави для висновку про використання земельних ділянок в підприємницькій діяльності позивача та про наявність права не сплачувати земельний податок.

Крім того, суд зазначає, що власники земельних ділянок і землекористувачі згідно із ст.91 та ст.96 Земельного кодексу України зобов`язані забезпечувати використання землі відповідно до цільового призначення та умов її надання, залежно від чого здійснюється і оподаткування земельних ділянок.

У силу вимог ст.20 Земельного кодексу України, зміну цільового призначення земель провадять органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність, надання у користування або вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою.

Оскільки належні позивачу земельні ділянки мають цільове призначення - для обслуговування цілісного майнового комплексу, без права розташування залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу, то, використовуючи такі ділянки для провадження своєї підприємницької діяльності, позивач не допустив зміни цільового призначення зазначених земельних ділянок.

Відповідно, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати земельного податку за земельні ділянки, що належать йому на праві власності та розміщені за адресами: м.Рівне, Фабрична, 12; м.Рівне, Фабрична, 18.

Згідно з пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 277.1 статті 277 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Згідно підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно пунктом 271.2 статті 272 Податкового кодексу України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України).

Суд зазначає, що обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено саме на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву (а.а.с.120-122) та розрахунку земельного податку (а.с.1239) відповідач здійснив нарахування позивачу податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020, 2021 роки з урахуванням, зокрема, ставки податку у розмірі 1% та нормативної грошової оцінки землі, яка становить:

у 2020 році

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:054,76грн;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0111 404533,42грн;

у 2021 році

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:063,11грн;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0111 454485,73грн.

Обґрунтовуючи правомірність розрахунку земельного податку, відповідач надав суду рішення Рівненської міської ради від 13.06.2019 №6143 "Про порядок справляння місцевих податків і зборів у 2020 році", пунктом 2 якого установлено, що справляння податку на майно в частині плати за землю у 2020 році на території міста Рівного здійснюватиметься відповідно до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5254 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю" (із змінами, внесеними згідно з рішеннями Рівненської міської ради від 23.02.2017 №2387, від 21.06.2018 №4469, від 21.02.2019 №5622) (а.с.227) та рішення Рівненської міської ради від 24.06.2021 №780 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю" (а.а.с.215-223).

Із долучених відповідачем доказів не можливо визначити, яка саме ставка земельного податку була визначена Рівненською міською радою на 2020, 2021 роки для земель, що належать до виду цільового призначення, тотожного з цільовим призначенням належних позивачу земельних ділянок, щодо яких нараховано земельний податок у спірних правовідносинах.

Жодних інших рішень органу місцевого самоврядування відповідачем суду не надано, як не надано і доказів проведення нормативної грошової оцінки у 2020 та 2021 роках земельних ділянок з кадастровими номерами :01:009:0110 та :01:009:0111.

Відсутність наведених даних не дає можливості суду перевірити дотримання відповідачем вимог Податкового кодексу України та правильність розрахунку сум податкових зобов`язань.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vдstberga Taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden, заява №36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

У той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірність нарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Отже, зважаючи, зокрема, і на недоведеність та необґрунтованість застосування конкретних показників під час обрахунку земельного податку, суд дійшов висновку про необхідність скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Щодо інших доводів позивача, які викладені у позовній заяві, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, та частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N3477-IV, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 21 січня 1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain, заява №30544/96), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Відтак, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені позивачем, оскільки такі не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області форми "Ф" від 13.05.2021 №-1716, від 13.05.2021 №-1716, від 13.05.2021 №-1716, від 01.12.2021 №-1712.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код юридичної особи ВП 44070166).

Повне рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар