Справа № 380/1559/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/1559/21 пров. № А/857/10377/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (суддя Мричко Н.І., ухвалене в м. Львові о 10:11, повний текст складено 31.01.2022) у справі № 380/1559/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягають у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 10.04.2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду , та з викладених у ній підстав, з покликанням на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що має достатньо стажу для призначення пенсії, однак Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з формальних підстав відмовило у призначенні пенсії.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні апелянт та його представник надали пояснення аналогічні викладеним у апеляційній скарзі, просили скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив таку відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 08.05.2020 подав до пенсійного органу заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої долучив: копію диплома; копію трудової книжки; свідоцтво про держреєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності; квитанцію про сплату коштів за держреєстрацію 20.10.1992 на рахунок НОМЕР_1 ; квитанцію про сплату коштів (прибутковий податок) 26.12.1992; платіжне повідомлення №32 по прибутковому податку на 1993 рік від 10.02.1993; квитанцію про сплату коштів (прибутковий податок) від 12.03.1993; квитанцію про сплату на рахунок 807101 ПФУ коштів (страхові внески за 1994 рік); платіжне повідомлення №204 по ПДВ на 1995; квитанцію про сплату на рахунок 807101 ПФУ коштів (страхові внески за 1995 рік); лист з ПФУ про призначення суми сплати обов`язкових страхових внесків за 1996 рік; квитанцію про сплату на рахунок 807101 ПФУ коштів страхові внески за 1996 рік; лист з ПФУ про призначення суми сплати обов`язкових страхових внесків за 1 півріччя 1997 року; квитанцію про сплату на рахунок 12807660 ПФУ коштів (страхові внески за 1-6 місяць 1997 року); квитанції про сплату на рахунок НОМЕР_4 коштів за патент за 8-12 місяць 1998 року; лист ПФУ про призначення суми для сплати збору на обов`язкове державне страхування за І півріччя 1999 року, квитанцію про сплату на рахунок НОМЕР_2 коштів (пенсійне страхування); лист з ПФУ про призначення суми для сплати збору на обов`язкове державне страхування за II півріччя 1999, квитанцію про сплату на рахунок 2560044 коштів (пенсійне страхування); квитанції про плату за патент 1, 2, 3, 8, 9, 10 місяці 1999 року; торговий патент № НОМЕР_3 на період з 01.08.1999 по 31.07.2000.

За результатами розгляду заяви позивача та долучених до неї документів відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 13.05.2020 №01.

Вказане рішення мотивоване тим, що позивач не надав довідки про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (із зазначенням системи оподаткування) та свідоцтв про сплату єдиного податку або патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку у громадян, а тому відсутні підстави для зарахування періоду провадження підприємницької діяльності до загального страхового стажу, починаючи з 01.01.1998.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Водночас за приписами п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Колегія суддів зазначає, що положення Закону № 1058 не розділяють страховий стаж окремо на такий, що застосовується для визначення права на призначення пенсії, та такий, що застосовується для обчислення розміру пенсії.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 - не менше 27 років.

Пенсійний орган стверджує, що згідно поданих документів загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 6 місяців 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Як вбачається з рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу на підставі записів трудової книжки до загального (страхового) стажу зараховано наступні періоди: 01.09.1977 по 25.06.1982, з 27.09.1982 по - 10.03.1994. Крім того, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування до страхового стажу зараховано періоди з 01.01.2012 по 03.05.2012, 04.05.2012 по 10.11.2017 та з 11.11.2017 по 31.003.2020.

Разом з тим, як вже було зазначено в матеріалах справи наявні копії документів які позивач подав до пенсійного органу разом з заявою про призначення пенсії: копію диплома; копію трудової книжки; свідоцтво про держреєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності; квитанцію про сплату коштів за держреєстрацію 20.10.1992 на рахунок НОМЕР_1 ; квитанцію про сплату коштів (прибутковий податок) 26.12.1992; платіжне повідомлення №32 по прибутковому податку на 1993 рік від 10.02.1993; квитанцію про сплату коштів (прибутковий податок) від 12.03.1993; квитанцію про сплату на рахунок 807101 ПФУ коштів (страхові внески за 1994 рік); платіжне повідомлення №204 по ПДВ на 1995; квитанцію про сплату на рахунок 807101 ПФУ коштів (страхові внески за 1995 рік); лист з ПФУ про призначення суми сплати обов`язкових страхових внесків за 1996 рік; квитанцію про сплату на рахунок 807101 ПФУ коштів страхові внески за 1996 рік; лист з ПФУ про призначення суми сплати обов`язкових страхових внесків за 1 півріччя 1997 року; квитанцію про сплату на рахунок 12807660 ПФУ коштів (страхові внески за 1-6 місяць 1997 року); квитанції про сплату на рахунок НОМЕР_4 коштів за патент за 8-12 місяць 1998 року; лист ПФУ про призначення суми для сплати збору на обов`язкове державне страхування за І півріччя 1999 року, квитанцію про сплату на рахунок НОМЕР_2 коштів (пенсійне страхування); лист з ПФУ про призначення суми для сплати збору на обов`язкове державне страхування за II півріччя 1999, квитанцію про сплату на рахунок НОМЕР_2 коштів (пенсійне страхування); квитанції про плату за патент 1, 2, 3, 8, 9, 10 місяці 1999 року; торговий патент № НОМЕР_3 на період з 01.08.1999 по 31.07.2000.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до ДПІ Буського управління Головного управління ДПС у Львівській області з проханням надати дані на громадянина ОСОБА_1 про спосіб ведення підприємницької діяльності за період з 1992 по 2003 роки, та дані про сплату єдиного чи фіксованого податку. Золочівська ДПІ Буського управління Головного управління ДПС у Львівській області відмовила у задоволенні запиту за відсутності правових підстав у наданні запитуваної інформації.

Разом з тим в матеріалах справи наявний лист Золочівської ДПІ Буського управління Головного управління ДПС у Львівській області від 12.06.2022 №1700/50.6-08 як відповідь на запит про надання даних відносно діяльності суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , щодо способу ведення підприємницької діяльності в період з 1992р. по 2003роки. В даному листі зазначено, що відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5, строк зберігання облікових справ платників, податків і зборів (обов`язкових платежів) п`ять років після припинення діяльності. Враховуючи вищенаведене Золочівська ДПІ Буського управління ГУ ДПС у Львівській області відмовила у задоволенні запиту у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність ще в 2009 році.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що позивач надав відповідачу всі наявні у нього докази, які підтверджують заняття ним підприємницькою діяльністю в спірний період, та відповідно наявність у сукупності необхідного стажу та права для призначення пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії є протиправними, та наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 380/1559/21 скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягають у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 10.04.2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 19.12.2022