Справа № 280/5972/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
16 грудня 2022 року Справа № 280/5972/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

18.10.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 національної гвардії України (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у період з 20.01.2012 по 08.02.2022 він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та, відповідно отримував грошове забезпечення, яке згідно з Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» підлягало індексації. Поряд із цим, як зазначає позивач, відповідно до особистих карток на грошове забезпечення за 2012-2022 роки відповідач нараховував позивачу індексацію грошового забезпечення без урахування змін до Постанови від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», які набрали чинності з 01.12.2015. Позивач обстоює позицію, за якою відповідач повинен був нараховувати йому індексацію грошового забезпечення у період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, а у період з 01.03.2018 по 08.02.2022 із застосуванням в якості базового місця березня 2018 року, однак протиправно не здійснював цього. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

07.12.2022 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 46620 від 07.12.2022), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України лише у період з 07.12.2015 по 08.02.2022. У свою чергу, в іншій частині спірного періоду позивач перебував у відмінних військових формуваннях на різних посадах (зокрема, у період з 20.01.2012 по 07.12.2015 у Військовій частині НОМЕР_4 ). Покладення обов`язку боржника на третю особу є можливим лише за волею такої особи або в результаті універсального правонаступництва. Також відповідач зазначив, що Національна гвардія України не може нести відповідальність за протиправні дії Внутрішніх військ МВС України. При цьому, оскільки штатний розпис Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України був затверджений Наказом командувача від 17.10.2014 № 365 «Про затвердження штатів військових частин Національної гвардії України», базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача, на думку відповідача, слід вважати жовтень 2014 року. Окремо у відзиві на позовну заяву відповідачем зауважено, що у січні 2016 року на виконання п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» всім військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (у тому числі позивачу) було здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі, що призвело до значного підвищення грошового забезпечення. Протягом 2014-2022 років також постійно змінювалось грошове забезпечення позивача у бік підвищення за рахунок його постійних складових. Відповідач додатково стверджує, що станом на січень 2008 року Національної гвардії України не існувало, а тому застосовувати до спірного періоду січень 2008 року як базовий місяць некоректно. При розрахунку індексації грошового забезпечення позивача відповідачем був проведений повний розрахунок, що підтверджується копіями особистих карток. Додатково відповідач зазначив, що питання стосовно визначення суми індексації, розміру посадового окладу, базового місяця належать до виключної компетенції відповідача. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу державну організацію 17.04.1995.

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого 28.04.2015 (а.с.12).

Відповідно до послужного списку позивач був призваний на військову службу 03.01.2012 та закріплений за Військовою частиною НОМЕР_2 Центрального ТрК. При цьому, у період з 03.01.2012 по 20.01.2012 позивач перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 ; у період з 20.01.2012 по 07.12.2015 був командиром 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти (зКЕОП) НОМЕР_6 окремого батальйону (в/ч НОМЕР_4 ); у період з 07.12.2015 по 16.01.2018 обіймав посаду командира взводу спеціального призначення 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону (в/ч НОМЕР_4 ); у період з 16.01.2018 по 19.10.2018 був старшим офіцером відділення організації служби з охорони громадського порядку; у період з 19.10.2018 по 30.06.2020 обіймав посаду офіцера відділення організації служби з охорони громадського порядку; у період з 30.06.2020 по 05.07.2021 був заступником командира 3 патрульного батальйону зі служби; у період з 05.07.2021 по 08.02.2022 обіймав посаду командира відділення інструкторів (а.с.30).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.02.2022 № 34 позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення (а.с. 27). З вказаного Наказу також вбачається, що позивач був звільнений з військової служби відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII) (а.с. 27).

15.08.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати наступну інформацію: 1) чи виплачувалась йому за час проходження військової служби індексація грошового забезпечення у повному обсязі; 2) якщо індексація грошового забезпечення виплачувалась, зазначити, за які саме місяці вона була нарахована та у яких розмірах; 3) якщо індексація грошового забезпечення не виплачувалась, зазначити причини несплати, з посиланням на нормативно-правові акти України, та зазначити періоди несплати.

Якщо ж індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена позивачу не у повному обсязі, останній просив відповідача нарахувати та виплатити належні суми індексації грошового забезпечення за весь час проходження позивачем служби (а.с.13).

Листом від 31.08.2022 № 3/03/4-2408 «Про надання інформації» відповідач повідомив позивачу, що за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України позивачу у повному обсязі було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення (а.с.15). На підтвердження цього відповідач надав позивачу копії особистих карток на грошове забезпечення (а.с.19-26).

29.08.2022 позивач звернувся з заявою до Центрального архівного відділу Національної гвардії України, в якій просив надати належним чином засвідчені копії особистих карток на грошове забезпечення за весь час проходження військової служби. При неможливості надати відповідні документи позивач просив ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначити причини неможливості їх надання (а.с.17).

Листом від 15.09.2022 № 564 Центральний архівний відділ Національної гвардії України поінформував позивача, що в картках на грошове забезпечення за 2011-2012 роки по Військовій частині НОМЕР_2 прізвище позивача відсутнє. Також у листі від 15.09.2022 № 564 зазначено, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігаються фінансові документи Військової частини НОМЕР_2 по 2012 рік (а.с.18).

Оцінюючи факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України від 20.12.1991 № 2011-XІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому, слід зазначити, що законодавець у ст. 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII) визначив, що:

індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) (ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ч. 6 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII).

У ст. 4 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII (у редакції до 01.01.2016) регламентовано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.1016 103 відсотка.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 10 даного Закону індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Слід зазначити, що 09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова КМУ від 09.12.2015 № 1013), у пп. 1 п. 1 якої встановив, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, у тому числі за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій, посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників підвищуються відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298, з встановленням з 01.12.2015 у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

За приписами п. 3 Постанова КМУ від 09.12.2015 № 1013:

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

Керівникам установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери та органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів забезпечити внесення змін до штатного розпису установ, закладів та організацій, відповідних органів з урахуванням нових розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) (п. 4 Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013).

Слід зазначити, що відповідно до п. 4 Порядку індексації підлягають: грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення; оплата праці, у тому числі грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає; сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків; у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Згідно з положеннями абз. 1 п. 5 Порядку (в редакції, чинній з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

У свою чергу, відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку (в редакції Постанови КМУ № 141 від 28.02.2018 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення») у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

За приписами абз. 2 п. 5 Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

В абз. 3 п. 5 Порядку (в редакції з 01.12.2015) визначалось, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

При цьому, у Порядку (в редакції Постанови КМУ № 141 від 28.02.2018 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення») вказано, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

За змістом абз. 4 п. 5 Порядку якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У свою чергу, відповідно до абз. 5 п. 5 Порядку у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку № 1078 в редакції з 01.12.2015).

Слід зазначити, що п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 740 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ від 30.08.2017 № 740) в редакції Постанови від 21.02.2018 № 103, яка набрала чинності з 01.03.2018 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Так, судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій про що свідчить наявна у матеріалах справи копія посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого 28.04.2015 (а.с.12). Відповідно до послужного списку позивач був призваний на військову службу 03.01.2012 та закріплений за Військовою частиною НОМЕР_2 Центрального ТрК. У період з 03.01.2012 по 20.01.2012 позивач перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 . З 20.01.2012 по 07.12.2015 позивач був командиром 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти (зКЕОП) НОМЕР_6 окремого батальйону (в/ч НОМЕР_4 ). У період з 07.12.2015 по 16.01.2018 він обіймав посаду командира взводу спеціального призначення 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону (в/ч НОМЕР_4 ). З 16.01.2018 по 19.10.2018 позивач був старшим офіцером відділення організації служби з охорони громадського порядку. У період з 19.10.2018 по 30.06.2020 позивач обіймав посаду офіцера відділення організації служби з охорони громадського порядку. З 30.06.2020 по 05.07.2021 позивач був заступником командира 3 патрульного батальйону зі служби. При цьому, у період з 05.07.2021 по 08.02.2022 позивач обіймав посаду командира відділення інструкторів (а.с.30).

Наказом від 08.02.2022 № 34 командир Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України виключив позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення (а.с. 27). Також у Наказі від 08.02.2022 № 34 вказано, що позивач був звільнений з військової служби відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII (а.с. 27).

15.08.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити, чи виплачувалась йому за час проходження військової служби індексація грошового забезпечення у повному обсязі. Якщо індексація грошового забезпечення виплачувалась, позивач просив зазначити, за які саме місяці вона була нарахована та у яких розмірах. Якщо ж індексація грошового забезпечення не виплачувалась, позивач просив відповідача зазначити причини несплати, з посиланням на нормативно-правові акти України, та зазначити періоди такої несплати (а.с.13). Листом від 31.08.2022 № 3/03/4-2408 «Про надання інформації» відповідач поінформував позивача, що за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України йому у повному обсязі було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення (а.с.15). На підтвердження цього відповідач надав позивачу копії особистих карток на грошове забезпечення (а.с.19-26).

Суд з`ясував, що відповідно до Особистої картки на грошове забезпечення № 2447 позивачу у 2015 році індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.19). Натомість, у 2016 році згідно з Особовою карткою на грошове забезпечення № 103 позивачу нараховувалась та виплачувалась у липні у розмірі 59,45 грн., у серпні у розмірі 59,45 грн., у вересні у розмірі 59,45 грн., у жовтні у розмірі 59,45 грн., у листопаді у розмірі 59,45 грн. та у грудні у розмірі 59,45 грн. (а.с.20). Як вбачається з Особистої картки на грошове забезпечення за 2017 рік № 113, індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена позивачу лише у січні у розмірі 134,40 грн. (а.с.21). Відповідно до Особистої картки на грошове забезпечення № 118 позивачу у 2018 році була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення лише у грудні у розмірі 71,08 грн. (а.с.22). При цьому, у 2019 році згідно з Особистою карткою на грошове забезпечення № 79 відповідач нараховував та виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення наступним чином: лютий 71,08 грн., березень 71,08 грн., квітень 134,47 грн., травень 134,47 грн., червень 134,47 грн., липень 134,47 грн., серпень 206,72 грн., вересень 206,72 грн., жовтень 206,72 грн., листопад 206,72 грн., грудень 423,23 грн. (а.с.23).

Із Особистої картки на грошове забезпечення № 85 суд також встановив, що у 2020 році відповідач нараховував та виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення у такому обсязі: лютий-липень по 216,51 грн., серпень 226,29 грн., вересень 226,29 грн., жовтень 226,29 грн., листопад 226,29 грн., грудень 226,29 грн. (а.с.24). У 2021 році згідно з Особистою карткою на грошове забезпечення № 464 позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у січні 233,81 грн., у лютому 331,42 грн., у березні 331,42 грн., у квітні 331,42 грн., у травні 415,41 грн., у червні 415,41 грн., у липні 415,41 грн., у серпні 540,03 грн., у вересні 540,03 грн., у жовтні 540,03 грн., у листопаді 540,03 грн., у грудні 563,19 грн. та 540,03 грн. (а.с.25). При цьому, із Особистої картки на грошове забезпечення № 744 за 2022 рік неможливо з`ясувати, чи нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення чи ні (а.с.26).

29.08.2022 позивач звернувся з заявою до Центрального архівного відділу Національної гвардії України, в якій просив надати належним чином засвідчені копії особистих карток на грошове забезпечення за весь час проходження військової служби. (а.с.17). Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 15.09.2022 № 564 повідомив позивачу, що у картках на грошове забезпечення за 2011-2012 роки по Військовій частині НОМЕР_2 прізвище позивача відсутнє (а.с.18).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що місяцем підвищення (базовим) вважається місяць, у якому підвищено тарифну ставку (посадовий оклад), а не грошове забезпечення за рахунок його постійних складових, сума індексації визначається залежно від останнього підвищення окладу за посадою, яку обіймає військовослужбовець, а підвищення грошового забезпечення за рахунок інших складових, без підвищення окладу, не впливає на індексацію та не призводить до зміни базового місяця й зменшення суми індексації. Індексацію нараховують пропорційно відпрацьованому часу. При цьому, індексація не нараховується, якщо сума збільшення грошового забезпечення в місяці підвищення посадового окладу перевищує суму індексації.

Так, матеріалами справи підтверджується безперервне проходження позивачем військової служби у період з 20.01.2012 по 08.02.2022 та одержання грошового забезпечення. Отже, виходячи з нормативно-правового регулювання у відповідній сфері правовідносин, позивач мав право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період до березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення або базового місяця) січень 2008 року, оскільки розмір посадового окладу позивача підвищено востаннє в січні 2008 року згідно з п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Натомість, відповідач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що індексація грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 нараховувалась та виплачувалась позивачу із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року у повному обсязі.

Також суд зауважує, що, Постановою від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018) (далі Постанова КМУ від 30.08.2017 № 704), Кабінет Міністрів України змінив систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Зокрема, відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, фактично з 01.03.2018 був визначений інший порядок встановлення та розміру посадового окладу, у зв`язку із чим такий місять є базовим місяцем при подальшому обчисленні розміру грошового забезпечення.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивач також мав право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення або базового місяця) березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Однак, відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що індексація грошового забезпечення за вказаний період нараховувалась та виплачувалась позивачу із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року у повному обсязі.

Стосовно твердження відповідача про те, що він не може нести відповідальність за правильність нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки останній у період з 20.01.2012 по 07.12.2015 проходив військову службу в інших військових формуваннях на різних посадах, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з Витягу з послужного списку позивача, останній був призваний на військову службу 03.01.2012 ІНФОРМАЦІЯ_2 та від самого початку був закріплений за Військовою частиною НОМЕР_2 . Натомість, перебування позивача на посадах, які стосувались виконання ним поставлених завдань в межах інших військових частин, не свідчить про те, що він відраховувався зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . За таких обставин, суд вважає, що обов`язок стосовно правильності і повноти нарахування позивачу грошового забезпечення та, відповідно, здійснення його індексації, протягом всього спірного періоду ніс безпосередньо відповідач.

Оцінюючи обґрунтованість доводів відповідача про те, що Національна гвардія України не може нести відповідальність за протиправні дії Внутрішніх військ МВС України, а також про те, що станом на січень 2008 року Національної гвардії України не існувало, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як попередньо було з`ясовано судом, позивач протягом усього спірного періоду (з 20.01.2012 по 08.02.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка спочатку належала до складу Внутрішніх військ МВС України, а після утворення Національної гвардії України зазначена військова частина увійшла до її складу.

За приписами пп.1 п.3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13.03.2014 № 876-VII «Про Національну гвардію України» (далі Закон України від 13.03.2014 № 876-VII) головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.

Отже, відповідач є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 Внутрішніх військ МВС України, у тому числі в частині своєчасного та правильного нарахування позивачу індексації грошового забезпечення. За таких обставин, суд оцінює твердження відповідача у досліджуваній частині як юридично неспроможні.

Щодо твердження відповідача про те, що питання стосовно визначення суми індексації, розміру посадового окладу, базового місяця належать до виключної компетенції відповідача та є його дискреційним повноваженням, суд зауважує, що визначення базового місяця не є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідача, оскільки уособлює собою захід, спрямований на остаточне вирішення спору між сторонами та повне відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

За таких обставин, бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 суд оцінює як протиправну.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, суд з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078.

При цьому, оскільки частина сум індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 була нарахована та виплачена відповідачем добровільно, у даному випадку наявні підстави для зобов`язання відповідача вчинити зазначені вище дії із застереженням, а саме з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, а також обґрунтовано необхідність вчинення відповідних дій.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 16 грудня 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус