Справа № 540/7690/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/7690/21

Головуючий в І інстанції: Войтович І.І.

Дата та місце ухвалення рішення: 18.01.2022 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради № 286 від 12.11.2021 року; зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради подати клопотання до відповідних органів виконавчої влади про присвоєння ОСОБА_1 почесного звання України «Мати-героїня».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради № 286 від 12.11.2021 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради подати клопотання до відповідних органів виконавчої влади про присвоєння ОСОБА_1 почесного звання України «Мати-героїня».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народила та виховує шістьох дітей, а саме:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом магістратури Херсонського держаного університету педагогічного факультету, спеціальність початкова освіта;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом 3 курсу Херсонського держаного університету педагогічного факультету, спеціальність «Спеціальна освіта. Логопедія»;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ученицею 7-А класу Херсонської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 Херсонської міської ради м. Херсона;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є учнем 5-Г класу Херсонської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 Херсонської міської ради м. Херсона;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ученицею 3-Г класу Херсонської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 Херсонської міської ради м. Херсона;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , учениця 1-Г класу Херсонської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 Херсонської міської ради м. Херсона.

27.03.2021 року ОСОБА_1 подала до Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради заяву щодо присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня» разом з визначеним законодавством пакетом документів.

Відповідне клопотання було подано у березні 2021 року ОСББ «Проспект-Т».

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 09.04.2021 року № 81 остаточне вирішення порушеного питання щодо ОСОБА_1 було відкладене у зв`язку з надходженням додаткових відомостей про особу заявниці та для здійснення консультацій з Комісією державних нагород та геральдики при Офісі Президента України.

Підставою для відкладення остаточного вирішення порушеного питання була довідка Міністерства внутрішніх справ, в якій міститься інформація про те, що прокуратурою Херсонської області повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом у 2016 році, відомості про результати судового розгляду кримінального провадження до МВС на час надання довідки не надходили.

Дане рішення Виконавчого комітету від 09.04.2021 року № 81 ОСОБА_1 оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 року по справі № 540/3033/21 позов частково задоволено, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради щодо неприйняття в місячний термін рішення за заявою ОСОБА_1 про порушення клопотання про присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня», зобов`язано Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні повторно розглянути у місячний строк заяву ОСОБА_1 про порушення клопотання про присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня» з урахуванням даного рішення суду та наявності у неї права на присвоєння почесного звання України «Мати-героїня».

Рішення суду від 07.10.2021 року по справі № 540/3033/21 набрало законної сили 09.11.2021 року.

Вказане рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 року по справі № 540/3033/21 після набрання ним законної сили було виконано, а саме відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про порушення клопотання про присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня» та прийнято рішення № 286 від 12.11.2021 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у порушенні клопотання перед Херсонською обласною державною адміністрацією щодо присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня».

Щодо підстав такої відмови у спірному рішенні Виконавчого комітету № 286 від 12.11.2021 року зазначено:

«…В клопотанні ОСББ «Проспект-Т» до голови Дніпровської районної у місті Херсоні зазначено, що ОСОБА_1 створені сприятливі умови для здобуття дітьми освіти, розвитку їх творчих здібностей, формування високих духовних і моральних якостей. При розгляді клопотання ОСББ «Проспект-Т» щодо присвоєння громадянці ОСОБА_1 почесного звання України «Мати-героїня» та її особистої характеристики виявлено неповноту та недостовірність наданої інформації.

Згідно з довідкою Міністерства внутрішніх справ від 12.03.2021 прокуратурою Херсонської області повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб).

За даними офіційного вебпорталу «Судова влада України» станом на 10.11.2021 року справа не розглянута.

Почесне звання «Мати-героїня» є державною нагородою України, що присвоюється за визначні заслуги перед Україною і особлива увага при цьому звертається на моральні, духовні та громадські якості жінки, яка представлена для нагородження почесним званням.

З огляду на вищевикладене, наведена в клопотанні ОСББ «Проспект-Т» характеристика громадянки ОСОБА_1 є неповною та такою, що не може характеризувати заявницю як особу, що відповідає усім вимогам Положення про почесні звання України….».

Таким чином, підставою для відмови позивачу у порушенні клопотання щодо присвоєння почесного звання України «Мати-героїня» стала неповнота та недостовірність наданої інформації її особистої характеристики, а саме наявність довідки Міністерства внутрішніх справ від 12.03.2021 року, в якій зазначено про те, що прокуратурою Херсонської області ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та станом на 10.11.2021 року судом справа не розглянута.

Позивач з даним рішенням Виконавчого комітету не погоджується, посилаючись на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, вважає, що наявність інформації в довідці МВС від 12.03.2021 року не є доказом її винуватості, вирок суду відсутній та надавати оцінку та підставам для присвоєння їй почесного звання законодавством покладено на Комісію державних нагород та геральдики, а не на відповідача.

В свою чергу, відповідач вважає, що оскільки відносно ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вона не відповідає вимогам законодавства для присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня» та наполягає, що саме Виконавчий комітет має належним чином розглянути клопотання позивача щодо присвоєння їй спірного звання перед тим, як подати його до вищого органу виконавчої влади.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад розглядають клопотання підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності і вносять у встановленому порядку до відповідних органів виконавчої влади подання про нагородження державними нагородами України.

Згідно ч. 1 ст. 52, ч. 6 ст. 59 вказаного Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державні нагороди України» від 16.03.2000 року № 1549-III (далі - Закон № 1549-III) державні нагороди України є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.

Статтею 10 Закону № 1549-III та пунктом 8 Положення про почесні звання України, затвердженого Указом Президента України «Про почесні звання України» від 29.06.2001 року № 476/2001 (далі - Положення № 476/2001), встановлено таке почесне звання як «Мати-героїня».

Згідно пунктів 2 та 3 Положення № 476/2001 присвоєння почесних звань провадиться указом Президента України. Почесні звання можуть бути присвоєні громадянам України, іноземцям та особам без громадянства.

Пунктом 9 Положення № 476/2001 передбачено, що почесне звання «Мати-героїня» присвоюється жінкам, які народили та виховали до восьмирічного віку п`ятьох і більше дітей, у тому числі дітей, усиновлених у встановленому законодавством порядку, враховуючи вагомий особистий внесок виховання дітей у сім`ї, створення сприятливих умов для здобуття дітьми освіти, розвитку їх творчих здібностей, формування високих духовних і моральних якостей.

Відповідно до п.п. 10, 12, 13 Положення № 476/2001 подання про присвоєння почесних звань вносяться Президентові України Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, Конституційним Судом України, Верховним Судом України, Вищим арбітражним судом України, Генеральною прокуратурою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також Комісією державних нагород та геральдики при Президентові України, творчими спілками, об`єднаннями громадян.

Клопотання про присвоєння почесних звань, які порушуються органами місцевого самоврядування, подаються Президентові України через відповідні обласні, Київську, Севастопольську міські державні адміністрації. Клопотання про присвоєння почесного звання «Мати-героїня», що порушуються органами місцевого самоврядування згідно із заявою жінки, яка претендує на присвоєння такого почесного звання, розглядаються відповідними місцевими державними адміністраціями протягом місяця з дати надходження такої заяви.

Клопотання, які порушуються творчими спілками, об`єднаннями громадян, мають бути попередньо погоджені з відповідними центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Згідно ст. 13 Закону № 1549-III для попереднього розгляду питань, пов`язаних з нагородженням державними нагородами, при Президентові України утворюється Комісія державних нагород та геральдики, яка є дорадчим органом і працює на громадських засадах. Персональний склад зазначеної Комісії та порядок її роботи визначаються Президентом України.

Указом Президента України від 31.12.2011 року № 1211/2011 затверджено Положення про Комісію державних нагород та геральдики, яка відповідно до п. 1 даного Положення є дорадчим органом, який утворюється при Президентові України для попереднього розгляду питань, пов`язаних із нагородженням державними нагородами України, та забезпечення єдиного підходу до розвитку нагородної та геральдичної справи.

Згідно з п. 3 Положення № 1211/2011 до основних завдань Комісії державних нагород та геральдики, серед іншого, віднесено підготовку висновків щодо порушених перед Президентом України клопотань про нагородження державними нагородами, позбавлення державних нагород, поновлення у правах на державні нагороди, видачу дублікатів нагород або документів про нагородження.

Пунктами 4, 6, 8 Положення № 1211/2011 передбачено, що для виконання покладених завдань Комісія має право в установленому порядку, зокрема: одержувати від органів виконавчої влади, інших державних органів, підприємств, установ та організацій необхідну інформацію, матеріали і документи; залучати представників органів виконавчої влади, інших державних органів, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками) та інших фахівців до підготовки і розгляду питань, що належать до компетенції Комісії; утворювати робочі, експертні групи для опрацювання питань, що належать до її компетенції.

Рішення Комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні її членів. Рішення Комісії оформлюється протоколом, який підписується головуючим на засіданні Комісії.

У разі відхилення Комісією клопотання про нагородження державною нагородою України відповідні матеріали повертаються органу, організації, які вносили подання.

Відповідно до п. 15 Положення № 476/2001 органи, яким надано право вносити подання про присвоєння почесних звань, надсилають на ім`я Президента України зазначене подання і нагородний лист установленого зразка.

У нагородному листі зазначаються конкретні заслуги особи, що стали підставою для порушення клопотання про присвоєння почесного звання. У нагородному листі про присвоєння почесного звання «Мати-героїня», до якого додаються підтверджуючі документи, зазначаються дані про кількість дітей, дати народження дітей, місце проживання або місце перебування кожної дитини із зазначенням адреси житла, конкретні заслуги матері у вихованні дітей, а також у відповідних випадках - причини, обставини та дати смерті дітей.

Згідно п. 17 Положення № 476/2001 до подання і нагородного листа особи, яку представляють до присвоєння почесного звання «Мати-героїня», відповідно додаються: копія паспорта громадянина України, копія паспортного документа іноземця та документа, що підтверджує місце перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України на законних підставах; копії свідоцтв про народження дітей; копії документів про освіту дітей; характеристики дітей з навчального закладу, якщо дитина навчається, або з місця роботи, якщо працює (щодо кожної дитини окремо); виданий органом внутрішніх справ документ про наявність чи відсутність відомостей стосовно дітей, які перебувають на обліку правопорушників, що не досягли 18 років, у тому числі звільнених зі спеціальних виховних установ; довідка про наявність або відсутність судимості в особи, яку представляють до нагородження, та в кожного з дітей, яким виповнилося 14 років; за наявності та за бажанням матері - копії грамот, дипломів, подяк, свідоцтв, листів для визначення внеску жінки у розвиток творчих здібностей дітей, формування в них високих духовних і моральних якостей.

За наведеного правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розглядати клопотання щодо наявності підстав у заявника на присвоєння почесного звання «Мати-героїня», перевіряючи подані до клопотання документи та зазначену в них інформацію, та розглянувши документи Виконавчий орган подає їх на узгодження із вищим адміністративним органом і передає їх до Комісії державних нагород та геральдики при Президентові України, яка є останнім завершальним етапом під час перевірки документів та підготування висновку для представлення його Президентові України.

При цьому, колегія суддів вважає також вірним висновок суду першої інстанції, що під час розгляду клопотання орган місцевого самоврядування має враховувати підстави та умови набуття жінкою права на отримання почесного звання «Мати-героїня», що визначені п. 9 Положення № 476/2001, а саме:

- народження та виховання жінкою до восьмирічного віку п`ятьох і більше дітей,

- вагомий особистий внесок жінки матері у виховання дітей у сім`ї, створення сприятливих умов для здобуття дітьми освіти, розвитку їх творчих здібностей, формування високих духовних і моральних якостей.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду спірного клопотання Виконавчий орган мав перевіряти документи та зазначену інформацію саме щодо наявності чи відсутності фактів визначених у п. 9 Положення № 476/2001.

У даній справі відповідач не заперечує обставини щодо народження та виховання позивачем до восьмирічного віку шістьох дітей, відповідач не висуває зауважень щодо отриманих до клопотання позивача документів.

Разом з цим, як в оскаржуваному рішенні, так і у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, відповідач посилається на наявність довідки МВС та відомостей щодо кримінального провадження № 0000230 відносно ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, що, на думку відповідача, свідчить про невідповідність позивача вимогам Указу Президента України «Про почесні звання України» щодо вагомого особистого внеску у формування високих духовних і моральних якостей.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що станом на дату винесення рішення судом вирок щодо обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відсутній.

В свою чергу, у справі наявна довідка МВС України № 2269056, в якій зазначено, що ОСОБА_1 станом на 12.03.2021 року незнятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

За наведеного правового регулювання та обставин справи, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність інформації щодо ОСОБА_1 про кримінальне провадження № 0000230 не є доказом наявності вини позивача у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вирок суду відсутній.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що на стадії розгляду клопотання відповідач мав саме перевіряти відповідність клопотання та доданих до нього документів вимогам п. 9 Положення № 476/2001 щодо фактів народження та виховання жінкою до восьмирічного віку п`ятьох і більше дітей, та вагомий особистий внесок жінки матері ОСОБА_1 у вихованні своїх шістьох дітей у сім`ї, створення сприятливих для них умов для здобуття вказаними дітьми освіти, розвитку їх творчих здібностей, формування високих духовних і моральних якостей даних дітей, а повноваження на прийняття остаточного рішення щодо надання чи відмови у надання спірного звання позивачу належать Комісії державних нагород та геральдики, яка за наслідками перевірки отриманих документів вправі склавши свій висновок, порушити питання перед Президентом України, чи відхилити клопотання та повернути документи органу, який їх подав.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача подати клопотання до відповідних органів виконавчої влади про присвоєння ОСОБА_1 почесного звання України «Мати-героїня».

Що стосується посилань відповідача в апеляційній сказі на те, що вирішення питання щодо подання клопотання до відповідних органів виконавчої влади про присвоєння почесного звання України «Мати-героїня» відноситься до його дискреційних повноважень та суд не може зобов`язати його вчинити такі дії, колегія суддів зазначає наступне.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16, від 06 березня 2019 року у справі № 200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі № 818/600/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18.

Водночас, колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 245 КАС України у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 826/17220/17 та від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), № 7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що відповідач використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду спірного питання та відмовив ОСОБА_1 у порушенні клопотання перед Херсонською обласною державною адміністрацією щодо присвоєння їй почесного звання України «Мати-героїня», однак, суд у даній справі дійшов висновку, що таке рішення відповідача є протиправним, відповідач не заперечує обставини щодо народження та виховання жінкою до восьмирічного віку п`ятьох і більше дітей, відповідач не висуває зауважень щодо отриманих до клопотання позивача документів, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції цілком правомірно зобов`язав Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради подати клопотання до відповідних органів виконавчої влади про присвоєння ОСОБА_1 почесного звання України «Мати-героїня».

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.12.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька