Справа № 640/16112/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у місті Києві, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»;

- зобов`язати Головне управління національної поліції у місті Києві нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження поряду та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно повернуто матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, без прийняття рішення по суті.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду, відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, прийняти відповідне рішення. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для прийняття рішення щодо призначення позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що повноваження про прийняття рішень про призначення чи про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією МВС України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, покладено обов`язок з проведення окремих процедурних дій щодо оформлення відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС). При цьому, саме лише подання позивачем відповідного пакету документів не свідчить про наявність у нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (міліція м/б) 1-го взводу роти з обслуговування стаціонарних постів полку дорожньо-патрульної служби ДАІ Головного управління, на підставі наказу Головного управління МВС України в м. Києві від 09.12.2013 №919 о/с звільнено із займаної посади з 26.12.2013.

27.11.2020 позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в місті Києві із заявою, у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що він отримав захворювання, внаслідок чого втрати 65 відсотків професійної працездатності та отримав II групу інвалідності пов`язану з проходження служби в органах внутрішніх справ.

03.12.2020 Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві направлено лист №1/275-Нч до Міністерства внутрішніх справ України, а саме висновок та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Листом від 22.12.2020 №43652/15-20 Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики повідомило про повернення матеріалів, оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами.

Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві листом від 29.12.2020 №1/399-Пд повідомила про вказані обставини позивача.

11.02.2021 позивачем подано додаткові документи до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві.

24.02.2021 листом №1/194-Нч Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві направлено до Міністерства внутрішніх справ України висновок та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Листом від 09.04.2021 №14710/15-2021 Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики повідомило про повернення матеріалів, оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами.

Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві листом від 21.04.2021 №1/403-Пд повідомила про вказані обставини позивача.

Вважаючи, що з боку відповідачів наявна протиправна бездіяльність, в результаті чого було порушено права позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо повернення без розгляду заяви позивача, що чинним законодавством не передбачено, водночас зобов`язання прийняти рішення про призначення позивачу спірної грошової допомоги може мати місце лише у випадку, якщо встановлено відсутність таких підстав для відмови, однак рішення відповідачем не прийнято.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

За приписами статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Своєю чергою, згідно з пунктом 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Водночас пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII Закон №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

За змістом пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі №822/31/18, від 28.08.2018 №804/6297/17, від 06.03.2019 у справі №822/163/18, від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом й стосовно колишніх працівників міліції, в тому числі і Управління поліції охорони, яким встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), тобто після 07 листопада 2015 (постанови 02.03.2021 у справі №П/811/978/16, 20 травня 2019 у справі №295/3198/18).

Відтак, за колишніми працівниками міліції, в тому числі і Управління поліції охорони, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом №565-XII та Порядку №850.

Вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні та виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку №850, за змістом якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Пунктами 8, 9 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 означеного Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, Порядком №850 чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме МВС України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві вчинено дії передбачені пунктом 8 Порядку №850, а саме скеровано до Міністерства внутрішніх справ України висновок та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу (листи від 03.12.2020 №1/275-Нч, від 24.02.2021 №1/194-Нч), звідси слідує, що Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві жодної протиправної бездіяльності щодо позивача, у тому числі в частині виконання обов`язків, передбачених Порядком № 850, не допущено.

Також, під час розгляду справи не встановлено обставин протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції у місті Києві, тому позовні вимоги позивача щодо визнання протиправної бездіяльності вказаних відповідачів є безпідставними.

Суд першої інстанції вірно наголосив, що за правилами пункту 9 Порядку № 850 МВС України за результатами розгляду поданих документів зобов`язане прийняти одне із двох рішень: про призначення грошової допомоги або про відмову у призначенні цієї допомоги, однак Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України жодного із цих рішень не прийнято, натомість документи на призначення одноразової грошової допомоги повернуто на опрацювання.

При цьому, можливість повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства Порядком № 850 не передбачена, а тому повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 19.09.2018 у справі № 530/1280/17, від 03.10.2018 у справах № 361/7249/17, від 19.02.2019 у справі № 802/498/18-а.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Міністерством внутрішніх справ України допущено протиправні дії щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, а не протиправну бездіяльність.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обраного способу захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, прийняти відповідне рішення.

При цьому, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850. Прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України.

Разом з тим, за умови, що рішення, передбаченого законом, вказаний суб`єкт ще не ухвалював, зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановлення II групи інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» є передчасним і таким, що не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, сенс якого насамперед полягає у здійсненні судового контролю за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

За таких обставин належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на Міністерство внутрішніх справ України обов`язку повторно розглянути заяву позивача із прийняттям відповідного рішення згідно з вимогами законодавства.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 03.04.2018 у справі № 750/5581/17, від 22.05.2018 у справі № 285/1538/17, від 16.03.2020 у справі №641/10426/16-а.

Крім того, враховуючи, що після повернення документів від Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві надіслано позивачу лише копії листів від 29.12.2020 №1/399-Пд, від 21.04.2021 №1/403-Пд, яким повернуто документи без прийняття рішення, отже заява та документи для виплати позивачу одноразової грошової допомоги знаходяться у Ліквідаційній комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, а тому суд першої інстанції вірно вказав, що з метою повного захисту порушеного права позивача, слід зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для прийняття рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких