Справа № 140/2005/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/2005/19 пров. № ЗВ/857/34/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Гудима Л. Я.
суддів -Довгополова О. М.
Пліша М. А.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року у справі №140/2005/19 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийнято нову постанову в цій частині, якою адміністративний позов задоволено частково; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 14 січня 2017 року по 22 жовтня 2019 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі №140/2005/19 - відмовлено.

09 листопада 2022 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про встановлення судового контролю, яка обґрунтована тим, що на виконання постанови суду, відповідачем виплачено середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум в розмірі, що є меншим чим встановлено нормами чинного законодавства.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про встановлення судового контролю за виконанням постанови, суд вважає, що подана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, згідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено право, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII).

Виконавче провадження, в силу приписів ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону № 1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Зі змісту поданої заяви судом встановлено, що позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про його виконання.

Матеріалами справи також підтверджується, що головним державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Старенько В.А. 25 лютого 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61369228 з виконання виконавчого листа №140/2005/19, виданим 22.10.2019 року.

Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження ВП №61369228 закінчено.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ч. 8 ст 382 КАС України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Статтею 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Із поданої заяви про встановлення судового контролю видно, що позивач не погоджується із розміром суми виплаченого середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум, під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні, яке закінчене постановою державного виконавця.

Таким чином, не погоджуючись із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, позивачу необхідну звернутись до суду у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу щодо оскарження такої постанови, оскільки закінчення виконавчого провадження свідчить про повне виконання боржником судового рішення.

Також жодних інших доказів невиконання відповідачем рішення суду у даній справі відсутні, відтак колегія суддів не знаходить підстав для встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 321, 325, 328, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі №140/2005/19 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш