Справа № 140/14797/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/14797/21 пров. № А/857/10843/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі №140/14797/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги (головуючий суддя першої інстанції Плахтій Н.Б., час ухвалення - за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 26.05.2022),-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 04.10.2021 №0-0306 на суму 33067,22 грн; зобов`язання здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у позивача податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, в сумі 33067,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.10.2021 отримав поштою податкову вимогу від 04.10.2021 № 0-0306, з тексту якої неможливо зробити висновок, за які саме об`єкти нерухомого майна нарахований податок на нерухомість та з яких підстав виходив контролюючий орган, приймаючи оскаржувану податкову вимогу. Позивач посилається на протиправність вимоги контролюючого органу з підстав незаконного віднесення належного йому нерухомого майна до такого, що є об`єктом оподаткування.

Позивач зазначає, що 17.04.2002 ним засновано фермерське господарство «Ковчег». При цьому також посилається на те, що для ведення сільськогосподарської діяльності селянське (фермерське) господарство «Ковчег» використовує виключно за цільовим призначенням 8 об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 : теплиця стаціонарна загальною площею 1502,0 кв.м., приміщення котельні загальною площею 135,2 кв.м., складське приміщення загальною площею 217,9 кв.м., звіроферма загальною площею 399,2 кв.м., свинарник загальною площею 587,2 кв.м., овочесховище загальною площею 651,4 кв.м., службове приміщення загальною площею 60,5 кв.м., водонапірна башня загальною площею 24,5 кв.м. Звертає увагу суду на те, що жоден з об`єктів нерухомого майна, що використовується виключно у сільськогосподарській діяльності сільського (фермерського) господарства «Ковчег» не здавався та не здається в оренду, лізинг чи позичку.

Крім того, вказує, що в 2020 контролюючий орган вже направляв йому аналогічні податкові вимоги від 10.03.2020 за №№ 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306. Не погоджуючись з ними, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 08.07.2020 до ДФС України, і рішенням від 09.09.2020 № МІ99-900-06-02-04-09 дану скаргу було повністю задоволено, а податкові вимоги - відкликані.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що підставою для відмови в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначає те, що відповідачем були сформовані та надіслані ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 05.04.2021 №№0-0306; №0124826- 2405-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2020 рік у розмірі 13005,57 грн, 5640,36 грн, 5084,47 грн, 3456,61 грн, 2086,78 грн, 1886,76 грн, 1170,67 грн, 523,86 грн, 212,14 грн відповідно.

Оскільки, як вважав суд першої інстанції, вказані податкові повідомленням- рішення ОСОБА_1 в адміністративному чи судовому порядку не оскаржував, у визначений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк нарахована згідно з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями сума грошового зобов`язання позивачем не сплачена, а тому суд прийшов до висновку, що податкова вимога винесена відповідачем у відповідності до вимог законодавства України, а позов до задоволення не підлягає.

Апелянт зазначає, що 29.06.2022 року ОСОБА_1 подано до Волинського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2021 року за №№ 0124830- 2405-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0124828- 2405-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306 та 0124834- 2405-0306, з огляду на те, що лише з тексту оскаржуваного судового рішення від 26.05.2022 року позивачу стало відомо, що 05.04.2021 року ГУ ДПС у Волинській області було винесено податкові повідомлення-рішення №№0-0306; №0-0306; №0-0306; №0124825- 2405-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306, відповідно до яких ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2020 рік у розмірі 13005,57 грн, 5640,36 грн, 5084,47 грн, 3456,61 грн, 2086,78 грн, 1886,76 грн, 1170,67 грн, 523,86 грн, 212,14 грн відповідно.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі № 140/4724/22 щодо оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень.

Щодо оскаржуваної податкової вимоги від 04.10.2021 року №0-0306, то апелянт зазначає, що не погоджуючись з оскаржуваною податковою вимогою 16.10.2021 року до Державної податкової служби України було подано скаргу із вимогою, зокрема, про визнання податкової вимоги протиправною та її скасування.

23 листопада 2021 року ним отримано рішення Державної податкової служби України від 04.11.2021 року №9827/м/99-00-06-01-04-09 про залишення скарги без розгляду.

Підставою прийняття такого рішення ДПС стало те, що нібито подана скарга не підписана платником.

Для ведення сільськогосподарської діяльності селянське (фермерське) господарство «КОВЧЕГ» використовує виключно за цільовим призначенням 8 об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до пп. «ж» п. 266.2.2 ч. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507, до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) включаються: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів (2412).

Апелянт зазначає, що жоден з об`єктів нерухомого майна, що використовується виключно у сільськогосподарській діяльності сільського (фермерського) господарства «КОВЧЕГ» не здавався та не здається в оренду, лізинг чи позичку.

Також зазначає, що в 2020 році контролюючий орган вже направляв аналогічні податкові вимоги: від 10.03.2020 року за №№ 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0- 0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306.

Не погоджуючись з якими, позивачем була подана скарга від 08.07.2020р. до ДФС України і рішенням від 09.09.2020 року № М199-900-06-02-04-09 дану скаргу було повністю задоволено, а податкові вимоги - відкликанні.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасник справи в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідач повідомлений на офіційну електронну адресу. Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Позивач відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із штрих-кодом 012, удову повістка отримав 25.11.2022 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 є власником об`єктів нерухомого майна, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: теплиця стаціонарна загальною площею 1502,0 кв.м., приміщення котельні загальною площею 135,2 кв.м., складське приміщення загальною площею 217,9 кв.м., звіроферма загальною площею 399,2 кв.м., свинарник загальною площею 587,2 кв.м., овочесховище загальною площею 651,4 кв.м., службове приміщення загальною площею 60,5 кв.м., водонапірна башня загальною площею 24,5 кв.м, що підтверджується реєстраційними посвідченнями на об`єкти нерухомого майна, які належать фізичним особам від 10.02.2003 №38

05.04.2021 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення-рішення №№0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306, відповідно до яких ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2020 рік у розмірі 13005,57 грн, 5640,36 грн, 5084,47 грн, 3456,61 грн, 2086,78 грн, 1886,76 грн, 1170,67 грн, 523,86 грн, 212,14 грн відповідно.

04.10.2021 контролюючим органом винесено податкову вимогу №0-0306, якою визначено, що станом на 03.10.2021 сума податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, платника податків становить 33067,22 грн.

Позивач, не погодившись із зазначеною податковою вимогою в порядку адміністративного оскарження подав скаргу до ДПС України, яка прийняла рішення від 04.11.2021 про залишення скарги без розгляду.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що суб`єктом владних повноважень податкова вимога від 04.10.2021 №0-0306 була сформована та направлена на адресу позивача з дотриманням Порядку №610 та відповідно до приписів ПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що відповідачем були сформовані та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення від 05.04.2021 №№0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2020 рік у розмірі 13005,57 грн, 5640,36 грн, 5084,47 грн, 3456,61 грн, 2086,78 грн, 1886,76 грн, 1170,67 грн, 523,86 грн, 212,14 грн відповідно.

Вказані податкові повідомленням-рішення ФОП ОСОБА_1 в адміністративному чи судовому порядку не оскаржував.

У визначений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк нарахована згідно з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями сума грошового зобов`язання позивачем не сплачена. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, несплачена позивачем сума грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях від 05.04.2021 №№0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306, набула статусу узгодженої та в розумінні вимог податкового законодавства є податковим боргом.

Згідно із пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктами першим-третім розділу II Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 30.06.2017 №610 (далі - Порядок №610) передбачено формування органами державної податкової служби податкових вимог.

Податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується податковим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу. Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис майна, яке відповідно до законодавства може бути предметом податкової застави, проведення публічних торгів з продажу заставного майна (п.п.1, 3 Розділу ІІІ Порядку №610)

З урахуванням вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України та Порядку №610, контролюючим органом в автоматичному порядку було сформовано податкову вимогу від 04.10.2021 №0-0306 на суму податкового боргу, який виник внаслідок несплати позивачем грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 05.04.2021 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2020 рік №№0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306 у розмірі 13005,57 грн, 5640,36 грн, 5084,47 грн, 3456,61 грн, 2086,78 грн, 1886,76 грн, 1170,67 грн, 523,86 грн, 212,14 грн відповідно.

Загальна сума податкової вимоги 33067,22 грн, що становить загальну суму грошових зобов`язань, визначених у вищевказаних податкових повідомленнях-рішеннях.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що суб`єктом владних повноважень податкова вимога від 04.10.2021 №0-0306 була сформована та направлена на адресу позивача з дотриманням Порядку №610 та відповідно до приписів ПК України.

Покликання апелянта на ту обставину, що контролюючим органом в 2020 році були скасовані в адміністративному порядку податкові вимоги від 10.03.2020 за №№0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, які винесені за аналогічних підстав, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішення ГУ ДФС України від 09.09.2020 М199-900-06-02-04-09 слідує, що скарга позивачем була подана на податкові повідомлення-рішення від 10.03.2020 за №№0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, а не податкові вимоги.

Вказаними податковими повідомленнями-рішеннями було визначено позивачу грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік.

В межах даної справи судом встановлено, що оскаржувана податкова вимога винесена у зв`язку з несплатою позивачем суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, визначеного за 2020 рік, а не за 2019 рік.

Що стосується доводів апелянта про те, що 29.06.2022 року ним подано до Волинського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2021 року за №№ 0124830- 2405-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306, 0124828- 2405-0306, 0-0306, 0-0306, 0-0306 та 0124834- 2405-0306 та судом відкрито провадження у даній справі, то апеляційний суд зазначає, що на день ухвалення судом оскаржуваного рішення (29.05.2022) щодо скасування податкової вимоги, вказаний позов ФОП ОСОБА_1 поданий ще не був.

Крім цього, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року у справі № 140/4724/22 відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2021 №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, якими визначено податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2020 рік у загальній сумі 33067, 22 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106179759)

Крім цього, щодо доводів апелянта про неправомірність нарахування контролюючим органом грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, визначеного за 2020 рік, то апеляційними судом такі до уваги не беруться, оскільки вони не є предметом оскарження у цій справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що податкова вимога від 04.10.2021 №0-0306 на суму 33067,22 грн вказаним вище критеріям відповідає, тому відсутні підстави для визнання її протравною та скасування, відповідно для задоволення позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі №140/14797/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
У зв`язку із перебуванням судді Кузьмича С.М. в період з 15.12.2022 по 16.12.2022 включно у щорічній відпустці, повний текст постанови складено 19.12.2022.