Справа № 620/8023/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/8023/22

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді Поліщук Л.О.,

при секретарі Костючок В.В. ,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кручек О.О., представника відповідача Гаршиної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі відповідач, Новозаводський відділ ДВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , третя особа), в якому просить:

визнати неправомірною (протиправною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Гаршиної Вікторії Миколаївни від 17.06.2020 про накладення штрафу у ВП № 61923797 на боржника ОСОБА_1 , в розмірі 1700 грн;

визнати неправомірною (протиправною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Гаршиної Вікторії Миколаївни від 02.07.2020 про накладення штрафу у ВП № 61923797 на боржника ОСОБА_1 , в розмірі 3400 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що оскаржувані Постанови є протиправними, оскільки невиконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.02.2020 у цивільній справі № 751/8946/19, яким визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , з боку позивача було обумовлено поганим самопочуттям та хворобою її доньки, що підтверджується медичними довідками. Також зазначає, що акти, які стали підставою для прийняття оскаржуваних Постанов були складені за відсутності позивача.

У поданому до суду відзиві відповідач проти позовних вимог заперечує та просить у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на те, що 13.06.2020 за результатом перевірки виконання рішення суду у справі № 751/8946/19 державним виконацем було встановлено невиконання боржником ОСОБА_1 , вказаного рішення, що стало підставою для прийняття Постанови від 17.06.2020 про накладення штрафу. 27.06.2020 державним виконацем знову проводились виконавчі дії щодо перевірки виконання судового рішення. 30.06.2020 до відповідача надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 , про невиконання боржником рішення суду, що стало підставою для прийняття Постанови від 02.07.2020 про накладення штрафу.

У наданих до суду поясненнях третя особа зазначила про невиконання боржником рішення суду, яким визначено спосіб участі бабусі - ОСОБА_2 , у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У строк, встановлений судом, позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 22.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 620/8023/22 за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

В судове засідання третя особа не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належними чином.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.02.2020 у цивільній справі № 751/8946/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні баби з онукою та визначення її участі у вихованні онуки задоволено. Вирішено:

усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 ;

визначити способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , шляхом дозволу ОСОБА_2 забирати онуку до себе додому кожного другого та четвертого тижня місяця з 13 год. 00 хв. суботи до 10 год. 30 хв. неділі, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері дитини про місце перебування, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку (а.с. 4-6).

06.04.2020 Новозаводським районним судом міста Чернігова видано виконавчий лист (а.с. 49-50), на підставі якого 28.04.2020 старшим державним виконавцем Новозаводського відділу ДВС було прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження № 61923797 (а.с. 52).

02.06.2020 ОСОБА_2 до Новозаводського відділу ДВС подано заяву про проведення виконавчих дій по виконавчому листу № 751/8946/19 (а.с. 53).

03.06.2020 старшим державним виконавцем у виконавчому провадженні № 61923797 прийнято:

Постанову про визначення місця проведення виконавчих дій АДРЕСА_1 , 13.06.2020 о 13:00 год (а.с. 56);

Постанови про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій та про залучення представників органів внутрішніх справ до участі у виконавчих діях 13.06.2020 (а.с. 57, 58).

13.06.2020 головним державним виконавцем у присутності представників органу опіки і піклування, ДОП УВП ГУНП у Чернігівській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується підписами вказаних осіб, складено Акт державного виконавця. Згідно з ним уповноваженою особою відповідача встановлено, що рішення суду боржником не виконано. Дитина відмовилась від спілкування зі стягувачем, а саме з бабусею ОСОБА_2 . Стягувач не зміг забрати онуку до себе додому другого тижня місяця з 13 год. 00 хв. суботи до 10 год. 30 хв. неділі (а.с. 59).

На підставі вказаного Акту 17.06.2020 старшим державним виконавцем прийнято Постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 1700,00 грн (а.с. 60).

18.06.2020 старшим державним виконавцем прийнято Постанови про залучення представників органу опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій та про залучення представників органів внутрішніх справ до участі у виконавчих діях 27.06.2020 (а.с. 61, 62).

27.06.2020 старшим державним виконавцем складено Акт, відповідно до якого дитина ОСОБА_3 погодилась на спілкування з бабусею ОСОБА_2 , яка забрала онуку до себе додому на таксі за адресою: АДРЕСА_2 , четвертого тижня місяця з 13 год. 00 хв. суботи до 10 год. 30 хв. неділі (а.с. 65).

02.07.2020 старшим державним виконавцем складено Акт (а.с. 67) без участі присутніх, в якому зазначено, що 30.06.2020 від ОСОБА_2 надійшла заява (а.с. 66) про те, що під час проведення виконавчого провадження 27.06.2020 з 14:00 год. її онука знаходилась разом з ОСОБА_1 у неї вдома. Рішення суду виконано не було, оскільки боржник забрала дитину завчасно, о 15:00 год. суботи 27.06.2020.

На підставі вказаного Акту 02.07.2020 старшим державним виконавцем прийнято Постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 3400,00 грн (а.с. 69).

В матеріалах справи наявні Довідки, видані ТОВ «Перша приватна поліклініка філія С01», від 15.06.2020 та від 30.06.2020 про те, що ОСОБА_5 у період з 12.06.2020-15.06.2020 та з 26.06.2020-30.06.2020 відповідно не відвідувала садок/школу (а.с. 10, 11).

Особи, викликані до суду в якості свідків, даючи показання, зазначили наступне.

ОСОБА_6 чоловік позивача, зазначив, що 13.06.2020 під час вчинення виконавчих дій дитина скаржилась на головний біль та не хотіла їхати до ОСОБА_2 додому. Однак, ОСОБА_1 вивела дитину до присутніх учасників виконавчого провадження. 27.07.2020 під час зустрічі, незважаючи на скарги дитини на погане самопочуття і небажання їхати до бабусі (стягувача), позивач разом з донькою та ОСОБА_2 поїхали до останньої додому. Дитину забрали раніше тому, що вона мала скарги на стан здоров`я.

ОСОБА_7 мати ОСОБА_1 , повідомила, що була присутня при виконавчих діях 13.06.2020, оскільки позивач разом з донькою ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою її проживання і відповідно адресою вчинення виконавчих дій. Зазначила, що дитина скаржилась на самопочуття та небажання їхати до ОСОБА_2 27.06.2020 дитина зранку відмовилась від їжі, скаржилась на самопочуття, не хотіла їхати до ОСОБА_2 .

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на таке.

Засади виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) закріплені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» або Закон).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами першою-третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 19 Закону «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до статті 64-1 Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною четвертою статті 64-1 Закону визначено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець, зокрема, складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі.

Предметом спору у цій справі є законність Постанов державного виконавця від 17.06.2020 та від 02.07.2020 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700 грн і 3400,00 грн відповідно за невиконання рішення, яким визначено спосіб участі бабусі у спілкуванні з онукою, яка є дочкою позивача.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Позивач стверджує, що нею було забезпечено виконання рішення суду. 13.06.2020 під час здійснення дій на виконання рішення суду у справі № 751/8946/19, її дитина ОСОБА_8 була хвора та погано себе почувала, тому відмовилась йти з бабусею та плакала.

Вказане підтверджується Актом державного виконався від 13.06.2020, який був складений у присутності позивача, стягувача (бабусі), представників органу опіки і піклування на Національної поліції, а також Медичною довідкою від 15.06.2020.

З приводу вказаних обставин суд зазначає, що Конституцією України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (частина третя статті 51).

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Суд не погоджується з думкою відповідача, що виконання рішення суду, яким встановлено спосіб спілкування бабусі з онукою, не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 824/308/20-а та від 08.07.2021 у справі № 640/11833/19.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що Постанова від 17.06.2020 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн за невиконання рішення суду у цивільній справі прийнята необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 08.07.2021 у справі № 640/11833/19 повторним невиконанням судового рішення в розумінні статті 64-1 Закону є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Тобто, умовою для повторного накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є повторне невиконання ним виконавчого документа (судового рішення).

З огляду на встановлення у ході розгляду даної справи протиправність прийняття державним виконавцем Постанови про накладення штрафу від 17.06.2020, суд констатує відсутність факту повторного невиконання боржником (позивачем) рішення суду у цивільній справі № 751/8946/19.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вказано вище, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення суду у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем частина друга статті 64-1 Закону).

Із змісту Постанов державного виконавця від 18.06.2020 про залучення до проведення виконавчих дій представників органу опіки і піклування та працівників органів внутрішніх справ вбачається, що часом та місцем проведення виконавчих дій визначено суботу 27.06.2020 о 13:00 год. за адресою: вул. Кругова, 36-А, м. Чернігів. Так, 27.06.2022 державним виконавцем складено Акт, в якому засвідчено факт виконання боржником (позивачем) рішення суду у цивільній справі.

Норми Закону України «Про виконавче провадження» визначають обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підставою для прийняття оскаржуваної Постанови від 02.07.2020 слугував Акт державного виконавця від 02.07.2020, дослідивши зміст якого, суд дійшов висновку, що Акт складено з огляду на заяву стягувача від 30.06.2020, зі слів якого боржником було не виконано рішення суду. Суд зауважує, що заява стягувача про невиконання рішення суду є суб`єктивним виразом його позиції, а тому не може бути єдиним належним доказом невиконання рішення суду. Державним виконавцем не досліджено причини та умови, що зумовили невиконання боржником рішення суду у цивільній справі. Враховуючи, що виконавчий лист Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.04.2020містить, окрім способу виконання рішення суду і умови за яких воно виконується задовільний стан здоров`я дитини.

В той час, як медичною довідкою від 30.06.2020 підтверджується факт поганого самопочуття дитини ОСОБА_9 . Тобто, зміст Акту не відображає всіх обставин, які зумовили таке невиконання.

Також суд враховує те, що Акт складено державним виконавцем поза часом, визначеним для вчинення виконавчих дій, без участі представників органів опіки та піклування, поліції та боржника.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що Постанова від 02.07.2020 про накладення на позивача штрафу у розмірі 3400,00 грн за невиконання рішення суду у цивільній справі прийнята необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 позивач був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 17.06.2020 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 61923797 на боржника ОСОБА_1 , в розмірі 1700 грн.

Визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 02.07.2020 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 61923797 на боржника ОСОБА_1 , в розмірі 3400 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вул. Княжа, буд. 28, м. Чернігів, 14000, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2022 року.

Суддя Л.О. Поліщук