Справа № 540/2993/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/2993/21
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в письмовому провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №540/2993/21 за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про зобов`язання здійснити нарахування та виплату невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

- у відшкодування майнової шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту, у вигляді не отриманої частини заробітної плати, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування належної позивачу заробітної плати у розмірі 247 724,00 грн.

- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру виплатити, стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену заробітну плату у розмірі 247 724,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що у період з 11.08.2006 по 01.02.2017 він працював в органах прокуратури. Вважає, що відповідно до ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та Законів України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про Державний бюджет України на 2016 рік", "Про Державний бюджет України на 2017 рік" його посадовий оклад мав становити: з 01.07.2015 р. по 31.08.2015 р. - 10 мінімальних заробітних плат, тобто 12180 грн. (10 х 1218 грн.); з 01.09.2015 р. по 31.12.2015 р. - 10 мінімальних заробітних плат, тобто 13780 грн. (10 х 1378 грн.); з 01.01.2016 р. по 30.04.2016 р. -11 мінімальних заробітних плат, тобто 15158 грн. (11 х 1378 грн.); з 01.05.2016 р. по 30.11.2016 р. - 11 мінімальних заробітних плат, тобто 15950 грн. (11 х 1450 грн.); з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. - 11 мінімальних заробітних плат, тобто 17600 грн. (11 х 1600 грн.); з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. - 12 мінімальних заробітних плат, тобто 19200 грн. (12 х 1600 грн.). Проте, Херсонською обласною прокуратурою за період 2015-2017 роки розрахунки сум на оплату праці та їх виплата проводилась не згідно із Законом України "Про прокуратуру", а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", за змістом якої посадовий оклад прокурора прокуратури становив: з 01.07.2015 р. по 14.12.2015 р. 1359 грн. щомісяця; прокурора місцевої прокуратури з 15.12.2015 р. по 05.09.2017 р. 1618 грн. щомісяця. Вказує, що згідно рішення Конституційного Суду України від 17.06.2020 р. № 3/2020 окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Вважає, що у зв`язку з прийняттям неконституційного акта (п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України) недоотримав заробітну плату в розмірі 247 724 грн., тобто позивачу заподіяно майнову шкоду, яка має бути відшкодована.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому зазначив, що у період з 15.12.2015 по 01.02.2017 норми ст.81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII застосуванню не підлягали. Проте, відповідно до ст.49 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин Закони України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про Державний бюджет України на 2016 рік", "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" неконституційними не визнавались, були чинними та підлягали обов`язковому виконанню. За загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішення. Однак, спірні правовідносини між позивачем та Херсонською обласною прокуратурою виникли щодо нарахування та виплати заборгованості невиплаченої заробітної плати з 15.12.2015 р. по 01.02.2017 р., а тому рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 р. у справі № 6-р/20 на спірні правовідносини не впливає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 15.09.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не взяв до уваги те, що Херсонською обласною прокуратурою за період 2015-2017 років розрахунки сум на оплату праці та їх виплата проводились не згідно вимог Закону України «Про прокуратуру», а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»;

- суд першої інстанції не взяв до уваги те , що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, що також викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/4249/16 від 17 квітня 2018 року, Великої Палати Верховного Суду у справі №12-46гс18 від 10 квітня 2018 року та ін;

- безпідставним є висновок суду першої інстанції, що не можна нанести шкоду неконституційним актом після винесення рішення Конституційного Суду України про неконституційність акта, оскільки такий акт вже втрачає чинність;

- інші доводи відтворюють зміст позову.

Слід зазначити, що розгляд справи вперше було призначено на 18.01.2022 року у відкритому судовому засіданні (а.с.129,т.1).

У зв`язку із неявкою позивача у судове засідання 18.01.2022 та клопотанням представника відповідача про необхідність розгляду справи за участю ОСОБА_1 , розгляд справи було відкладено на 01.03.2022.

З урахуванням того, що із 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території України судове засідання було проведено 24.05.2022 за участю представника відповідача та враховуючи відсутність позивача відкладено на 21.06.2022.

Надалі судові засідання 19.07.2022, 27.09.2022, 01.11.2022, 06.12.2022 відкладались через неявку позивача та не можливість офіційно його повідомити.

На повідомлення які відправлялись на електронну адресу позивача, яку він зазначив в апеляційній скарзі відповідей не надходило (а.с.149,151-152,154-155,169-170,173,176).

Відповідно статті 12-1 Закона України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року № 1207-VII якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

08.12.2022 П`ятий апеляційний адміністративний суд повідомив ОСОБА_1 про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.179)

З огляду на викладене, апеляційним судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення апелянта про дату, час і місце судового засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до наказу від 11.08.2006 № 97-о ОСОБА_1 призначено на посаду помічника прокурора Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до записів, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 від 03.06.1998 АС № 296971, позивача призначено:

- з 14.11.2011 на посаду старшого помічника прокурора Бериславського району Херсонської області (наказ від 14.11.2011 № 656к);

- з 03.05.2012 на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Херсонської області (наказ від 28.04.2012 № 226к);

- з 27.08.2012 на посаду прокурора прокуратури Бериславського району Херсонської області (наказ від 27.08.2012 № 727к);

- з 22.04.2015 на посаду старшого прокурора прокуратури Бериславського району Херсонської області (наказ від 22.04.2015 № 289к);

- з 22.07.2015 на посаду прокурора прокуратури Бериславського району Херсонської області (наказ від 22.07.2015 № 544к);

- з 15.12.2015 на посаду прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області (наказ від 14.12.2015 № 952к);

- з 06.09.2016 на посаду прокурора Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області (наказ від 06.09.2016 № 499к);

- з 01.02.2017 звільнений з займаної посади та з органів прокуратури Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням (п.7 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру") (наказ від 01.02.2017 № 45к).

У лютому 2021 року позивач звернувся до Херсонської обласної прокуратури із заявою про надання відомостей про заробітну плату.

Листом від 17.02.2021 № 21-48вих-21 відповідач повідомив, що нарахування заробітної плати відбувалось відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Встановлення надбавок, доплат, премій та інших нарахувань відбувалось відповідно до наказів Генерального прокурора України, прокурора Херсонської області та протоколів, що складає комісія з установлення періоду проходження служби (стажу роботи) працівників прокуратури Херсонської області. Крім того, надано відомості щодо розміру оплати праці в щомісячному розрізі із зазначенням усіх складових за період роботи в прокуратурі Херсонської області з 11.08.2006 по 01.02.2017.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вважаючи наявне право на компенсацію матеріальної шкоди, заподіяної актом, який визнано неконституційним, позивач звернувся з позовом до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 01.07.2015 по 01.02.2017 відповідач здійснював нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до чинних на той час нормативно-правових актів, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Частина 3 статті 81 Закону № 1697-VII в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 р. встановлювала, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 9 статті 81 Закону № 1697-VII).

У відповідності до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальну заробітну плату у 2015 році встановлено у місячному розмірі: з 1 січня 1218 гривень, з 1 вересня 1378 гривень.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальну заробітну плату у 2016 році встановлено у місячному розмірі: з 1 січня 1378 гривень, з 1 травня 1450 гривень, з 1 грудня 1600 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року 1600 гривень.

Разом з цим, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Положеннями частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

За приписами статті 89 Закону № 1697-VII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (стаття 90 Закону № 1697-VІІ).

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, що норми і положення, зокрема, статті 81 Закону № 1697-VІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 № 80-VIII, Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийняті пізніше Закону № 1697-VІІ, а тому з 2015 року норми і положення цього Закону щодо заробітної плати прокурора застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 81 цього Закону.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку , що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 825/575/16, від 19 березня 2020 року у справі № 806/3314/17, від 09 вересня 2020 року у справі № 807/1171/16.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що у період 2015-2017 роки посадовий оклад позивача нараховувався не у відповідності до положень частини 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", а у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України,

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, які були визнані неконституційними, відповідно до яких йому завдано матеріальної шкоди (збитків) у вигляді неотриманої заробітної плати, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини між сторонами виникли до дати втрати чинності вищезазначеного пункту , а саме 26.03.2020, відповідно Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Натомість у резолютивній частині рішення чітко вказано, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у період з 01.07.2015 по 01.02.2017 відповідач здійснював нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до чинних на той час нормативно-правових актів, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що Херсонською обласною прокуратурою за період 2015-2017 років розрахунки сум на оплату праці та їх виплата проводились не згідно вимог Закону України «Про прокуратуру», а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Колегія суддів відхиляє такий довід апелянта з огляду на таке.

Відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінета Міністрів України № 505.

У постановах від 14 вересня 2021 року в справі №320/1874/19, від 18 серпня 2022 року в справі №200/2499/21-а, від 20 жовтня 2022 року в справі №320/13773/20 та інших Верховний Суд звернув увагу на те, що зміни до постанови Кабінета Міністрів України №505, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносилися, законами про Державний бюджет України на відповідні періоди не було передбачено видатки на реалізацію положень статті 81 Закону №1697-VII, а тому відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінета Міністрів України. Відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом №1697-VII.

За таких обставин, немає правових підстав уважати, що орган прокуратури допустив протиправну бездіяльність у частині нарахування та виплати позивачеві заробітної плати (посадового окладу) за чинним на той час законодавством.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2022 року по справі № 540/583/21( №К/9901/37418/21).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги колегія суддів принагідно акцентує, що Рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 28 січня 2021 року у справі № 560/703/20.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26 березня 2020 року відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині рішення чітко вказано, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, до визнання Конституційним Судом неконституційними окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, у відповідача не виникло підстав обраховувати посадовий оклад позивача, з урахуванням приписів статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі № 540/2993/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.