Справа № 396/1356/22
Суддя: Дригваль В. М.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20.12.22 Справа № 396/1356/22
Провадження № 2-а/396/14/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Дригваль В.М.,

за участю секретаря - Новікової Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: інспектор СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенант поліції Мошнягул Віктор Станіславович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №452914 від 25.10.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: інспектор СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенант поліції Мошнягул Віктор Станіславович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №452914 від 25.10.2022 року. Позов мотивований тим, що 25.10.2022 року інспектором СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Мошнягул В.С., було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 та 5 ст.121, ст.125, та ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.10.2022 року о 14 год. 39 хв., в м.Новоукраїнка, вул.Вокзальна, біля будинку, 18, керував транспортним засобом ЗАЗ110217, д/н НОМЕР_1 , не пристебнутий ременем безпеки та з переобладнанням транспортного засобу, а саме встановлення ГБО без узгодження з відповідним сервісним центром. Після вимушеної зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та в ході перевірки документів не мав посвідченням водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1 (а), 9.9 (б), 2.3 (в) та 31.3 (а) ПДР України - чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1 та 5 ст.121, ст.125, ч.2 ст.126 КУпАП», на підставі ст.36 КУпАП призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так дійсно 25.10.2022 року позивач керував автомобілем марки ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Вокзальній в м.Новоукраїнка Кіровоградської області та у дзеркалі заднього виду він помітив автомобіль патрульної поліції з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, який наближався до транспортного засобу на якому рухався позивач, на вимогу працівників поліції зупинитись, він увімкнув покажчик правого повороту та здійснив зупинку на узбіччі, після чого відразу увімкнув аварійну світлову сигналізацію та відстебнув ремінь безпеки для безперешкодного доступу до водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після перевірки документів, поліцейський зауважив, що строк дії його посвідчення на право керування транспортними засобами скінчився 14.03.2022 року та нібито воно не діє під час дії воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022. Вважає, що оскаржувана постанова є неправомірною, а також те, що інспектор поліції не звернув уваги на той факт, що відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», в якому зазначається, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. В зв`язку з чим позивач, просить суд, визнати дії інспектора СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Мошнягул Віктора Станіславовича неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №452914 від 25.10.2022 року за ч.1 та 5 ст.121, ст.125 та ч.2 ст.126, ст.36 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просить задовольнити і розглянути справу у його відсутності (а.с.41).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Стояновські Дімітар Івович, який діє на підставі довіреності від 06.07.2022 року (а.с.40), в судове засідання не прибув, по невідомій суду причині, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав, надавши при цьому відзив, в якому зазначив, що дійсно ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, що мало місце 25.10.2022 року, так як останній був не пристебнутий паском безпеки, на транспортний засіб встановлено ГБО без узгодження з сервісним центром. Після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та в ході перевірки документів не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (а), 9.9 (б), 2.3 (в), 31.9 (а) ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ст.125 та ч.2 ст.126 КУпАП. Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення на підставі ч.2 ст.33 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та винесено постанову, уповноваженою на те особою. Вважає, що дана постанова винесено в межах наданих поліцейському повноважень, складена у відповідності до чинного законодавства України. Просить суд, відмовити у задоволенні позовної заяви. Третя особа, інспектор СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенант поліції Мошнягул Віктор Станіславович в судове засідання не прибув, по невідомій суду причині, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав, як і пояснень на позовні вимоги не надано.

Відповідно до ст.205 КАС України, ч.3. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: п. 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин справа розглянута на підставі наявних у справі доказів, наданих позивачем та відзиву, наданого відповідачем.

На підставі п.3 ст.288 КУпАП, постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

- Із копії паспорту громадянина України (а.с.22) вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Мала Виска Кіровоградської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Та має ІПН НОМЕР_2 (а.с.23).

- Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №452914 від 25.10.2022 року (а.с.24) з`ясовано, що інспектором СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Мошнягул В.С., було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 та 5 ст.121, ст.125, та ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.10.2022 року о 14 год. 39 хв., в м.Новоукраїнка, вул.Вокзальна, біля будинку, 18, керував транспортним засобом ЗАЗ110217, д/н НОМЕР_1 , не пристебнутий ременем безпеки та з переобладнанням транспортного засобу, а саме встановлення ГБО без узгодження з відповідним сервісним центром. Після вимушеної зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та в ході перевірки документів не мав посвідченням водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1 (а), 9.9 (б), 2.3 (в) та 31.3 (а) ПДР України - чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1 та 5 ст.121, ст.125, ч.2 ст.126 КУпАП», на підставі ст.36 КУпАП призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

- Із копії посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.03.2020 року (а.с.25) вбачається, що ОСОБА_1 , 14.03.2020 року отримав посвідчення водія з відкритою категорією «В» зі строком дії до 14.03.2022 року.

- Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 20.07.2010 року (а.с.26) вбачається, що автомобіль марки ЗАЗ 110217, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, належить громадянину ОСОБА_2 .

Розглянувши по суті позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 5 ст.121, ст.125 та ч.2 ст.126 КУпАП, та у відповідності до ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. У постанові про адміністративне правопорушення зазначається, що останній, 25.10.2022 року о 14 год. 39 хв., в м.Новоукраїнка, вул.Вокзальна, біля будинку, 18, керував транспортним засобом ЗАЗ110217, д/н НОМЕР_1 , не пристебнутий ременем безпеки та з переобладнанням транспортного засобу, а саме встановлення ГБО без узгодження з відповідним сервісним центром. Після вимушеної зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та в ході перевірки документів не мав посвідченням водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1 (а), 9.9 (б), 2.3 (в) та 31.3 (а) ПДР України.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Оскаржуючи вказану вище постанову по справі про адміністративне правопорушення, позивач посилається на те, що інспектор поліції не звернув уваги на той факт, що відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», в якому зазначається, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Крім того, посилання позивача на спростування обставин щодо не пристебнутого ременя безпеки, не увімкнення аварійної світлової сигналізації та переобладнання автомобіля ГБО без отримання дозволу відповідного сервісного центру, суд по суті не досліджує, так як в силу ст.33 КУпАП, інспектором поліції накладено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення, а саме за ч.2 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП - Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст.222 КУпАП , органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.285 КУпАП , у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно ст.72 КАС України, ч.1. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ч.2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, дійсно вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.10.2022 року о 14 год. 39 хв., в м.Новоукраїнка, вул.Вокзальна, біля будинку, 18, керував транспортним засобом ЗАЗ110217, д/н НОМЕР_1 , не пристебнутий ременем безпеки та з переобладнанням транспортного засобу, а саме встановлення ГБО без узгодження з відповідним сервісним центром. Після вимушеної зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та в ході перевірки документів не мав посвідченням водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1 (а), 9.9 (б), 2.3 (в) та 31.3 (а) ПДР України - чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1 та 5 ст.121, ст.125, ч.2 ст.126 КУпАП», на підставі ст.36 КУпАП призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Крім того, дана постанова суперечить встановленим обставинам справи, оскільки пунктом 5 Постанови вказано про те, що водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії. Разом з тим, у пункті 4 Постанови зазначена серія та номер посвідчення водія з позначкою (прострочене), а також пункті 7 Постанови вказано, що до постанови додаються: відео з боді камери; копія простроченого посвідчення водія. Таким чином, відповідач та третя особа не надали до суду жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Дослідивши в судовому засіданні копію посвідчення водія (а.с.9, 25) було з`ясовано, що термін дії даного посвідчення закінчився 14.03.2022 року, що було встановлено інспектором поліції при перевірці документів.

Останнім Законом затверджено Указ Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами) - продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, інспектор поліції Мошнягул В.С. (третя особа у справі) не звернув уваги на той факт, що відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», де чітко зазначено, що «у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився».

Разом з тим, підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду викладену у постанові №357/10134/17 від 23.10.2019 року.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст.90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Разом з тим, відповідач у своєму відзиві зазначив, що поліцейський при винесені оскаржуваної постанови, оцінив всі обставини справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тощо. Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження кожної обставини, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого, саме частиною 2 статті 126 КУпАП.

Аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що позивачем доведено неправомірність оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому така постанова є такою, що не ґрунтується на вимогах Закону. В зв`язку з чим дії інспектора СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Мошнягул Віктора Станіславовича, при складанні оскаржуваної постанови є неправомірними, оскільки суперечать вимогам пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами».

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України, суд враховує, що позивачем сплачено 992,40 грн. судового збору, але у позовних вимогах відсутнє прохання щодо проведення розподілу судових витрат у разі задоволення позову. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі викладеного ст.ст. 126, 222, 251, 258, 276, 285 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМУ від 10.10..2001 року №1306(із зінами та доповненнями), Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами»та керуючись ст.ст. 2, 6, 9 , 20, 72-77, 139, 242 - 246, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа: інспектор СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенант поліції Мошнягул Віктор Станіславович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №452914 від 25.10.2022 року - задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора СРПП Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Мошнягул Віктора Станіславовича, при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАВ №452914 від 25.10.2022 року відносно ОСОБА_1 - неправомірними.

Скасувати постанову серії БАВ №452914 від 25.10.2022 року по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до відповідного апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення, а особою, яка приймала участь у справі, але не була присутня при оголошення рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. М. Дригваль