Справа № 420/13868/22
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

16 грудня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року, яке набрало законної сили 01.12.2022 року, вирішено:

- адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 вересня 2022 р. № ЮО95213;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 вересня 2022 р. № ЮО95213 з 01.04.2019 року, з урахуванням вже виплачених сум;

Судом з`ясовано, що від представника позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, вхід. № 37824/22 від 12.12.2022 року, в якій заявник, керуючись ст.ст. 14, 256, 382 КАС України, просить, зокрема: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 р. у справі № 420/13868/22.

Згідно зі змістом вказаної заяви, її подано з таких підстав:

- 01 грудня 2022 року зазначене рішення набрало законної сили;

- 09 грудня 2022 року представником позивача було отримано відповідь за вих. № 1500-0308-8/127358 від 09.12.2022 року, в якій повністю проігноровано надання інформації відповідно адвокатського запиту та було зазначено, що відповідач не виконує рішення суду, яке набрало законної сили, посилаючись на те, що «судові рішення опрацьовуються спеціалістами в порядку черговості від дати їх надходження до Головного управління»;

- суб`єктом владних повноважень - ГУПФУ в Одеській області - умисно та повністю ігнорується виконання рішення суду, що призводе до порушення прав позивача, які судом були поновлені та захищені.

До поданої заяви позивачем додано:

- копію адвокатського запиту від 06 грудня 2022 року вих. № 35-ФО;

- копію відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 09.12.2022 за № 1500-0308-8/127358.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

За змістом статті 382 КАС України судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Слід зазначити, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом в Україні є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Положеннями ч. 1 ст. 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Як встановлено судом вище, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року набрало законної сили 01.12.2022 року.

14.12.2022 року представник позивача звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення позивача до суду стосовно отримання позивачем виконавчого(-их) листа(-ів) та/або щодо фактичного отримання позивачем виконавчого(-их) листа(-ів).

Отже, з поданої представником позивача заяви не вбачається, а матеріалами справи не встановлено, що у загальному порядку виконання судового рішення, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», заявником вжиті всі можливі та необхідні заходи, але такі заходи не дали очікуваного результату.

Крім того, як встановлено судом вище, до поданої представником заяви додано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.12.2022 за № 1500-0308-8/127358, яким позивача повідомлено, що: найближчим часом рішення суду по справі № 420/13868/22 буде опрацьовано та виконано; Головне управління робить все можливе задля підвищення оперативності опрацювання всіх судових рішень, що підлягають виконанню.

При цьому, представником позивача до заяви не надано доказів на підтвердження саме ухилення відповідача від виконання судового рішення.

На виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права до порушеного позивачем питання, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 823/176/17, від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а, у додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а, яка узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 18 листопада 2021 року у справі № 640/2982/18, від 16 грудня 2021 року № 442/3936/17 тощо.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, вхід. № 37824/22 від 12.12.2022 року, є необґрунтованою, недоведеною та безпідставною, відповідно такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 256, 294, 295, 372, 373, 382, Перехідними положеннями КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, вхід. № 37824/22 від 12.12.2022 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова