Справа № 120/6398/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6398/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

20 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 11.08.2022 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Жовмір А.І. про відкриття виконавчого провадження ВП № 69460801 від 20.07.2022 та постанову про стягнення виконавчого збору від 20.07.2022 ВП № 69460801.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII пред`явлення виконавчого документу до виконання нерозривно пов`язано із надходженням виконавчого документа до виконавця, який зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, отримавши виконавчий документ, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня після пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому спірна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 69460801 від 20.07.2022, є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Окрім цього, згідно положень Закону №2475-VIII, законодавець не пов`язує дії державного виконавця, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону № 1404-VIII, з підставою для стягнення виконавчого збору. Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.07.2022 ВП №69460801 винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження №69460801, тобто у строк, визначений Інструкцією, у зв`язку з чим суд вважає її законною та такою, що скасуванню не підлягає.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

За рішенням суду - постановою Вінницького апеляційного суду справі №127/6551/22 від 13.07.2022 про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Таким чином, Вінницька митниця () у відповідності до ст ст. 305, 307, 308, 310 КУпАП не є стягувачем штрафу у розмірі 2 489 832, 82 грн. з ОСОБА_1 , оскільки протиправно звернулась до виконавчої служби з заявою, визначаючи себе стягувачем за постановою Вінницького апеляційного суду справі №127/6551/22 від 13.07.2022 та відповідно не може бути стороною виконавчого провадження.

Окрім цього, суд першої інстанції не надав оцінки поданим позивачем доказам (копії квитанцій) стосовно виконання постанови Вінницького апеляційного суду справі №127/6551/22 від 13.07.2022 шляхом сплати штрафу і судового збору за наданими Вінницьким міським судом реквізитами на рахунки Державної судової адміністрації України, які були долучені до позовної заяви в якості доказу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

З огляду на зазначене, відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", Вінницька митниця правомірно звернулась із заявою до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відкриття виконавчого провадження, оскільки за адміністративними матеріалами, які надійшли з Вінницької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглядалась справа в суді.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 06.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 20.12.2022 10:20 год.

В судовому засіданні 20.12.2022 колегія суддів дійшла висновку про перехід розгляду справи в порядку письмового провадження. Позивач та представник відповідача не заперечили проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2022 у справі №127/6551/22 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України (далі - МК України), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 12449164,10 грн з конфіскацією в дохід держави вилучених коштів, які знаходяться на рахунках ( НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ) в АТ "Райффайзен Банк Аваль", а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22 постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України, змінено в частині накладення адміністративного стягнення. Накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2489832 (два мільйона чотириста вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн 82 коп. Конфісковані в дохід держави вилучені 16.03.2022 згідно протоколу про порушення митних правил № 0089/401000/22 кошти в сумі 424464 долари США, що згідно курсу НБУ становить 12417651,90 грн, та 950 Євро, що згідно курсу НБУ становить 31512,165 грн, які знаходяться на рахунках ( НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ) в АТ "Райффайзен Банк Аваль", повернуто ОСОБА_1 . В іншій частині постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2022 залишено без змін.

20.07.2022 Вінницька митниця звернулася до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) із заявою про примусове виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22.

20.07.2022 державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жовнір А.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69460801 з виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22 про стягнення штрафу в розмірі 2489832,82 грн.

Крім того, у той же день державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Жовнір А.І. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 69460801 та постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 6946080, які є предметом оскарження у цій справі.

20.07.2022 заступником начальника Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрієм Сусковим прийнято постанову № 44/02-20-20/22 про передачу матеріалів виконавчого провадження, а саме ВП № 69460801 з примусового виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22 про накладення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2489832,82 грн.

20.07.2022 державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Жовнір А.І. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 69460801.

Постановою заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Калинчука С.І. від 20.07.2022 ВП № 69460801 про прийняття виконавчого провадження прийнято виконавче провадження № 69460801 з примусового виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22 про стягнення штрафу в розмірі 2489832,82 грн.

Позивач, вважаючи протиправними постанови Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відкриття виконавчого провадження ВП №69460801 від 20.07.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 69460801 від 20.07.2022, про стягнення виконавчого збору ВП № 69460801 від 20.07.2022 та постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про прийняття виконавчого провадження ВП №69460801 від 20.07.2022, звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VІІІ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до норм ст. 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (стаття 3 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 3 ст. 4 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст.12 Закону №1404-VII ).

Згідно ч.1 ст. 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 2 ст. 299 КУпАп при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 472 Митного кодексу України встановлено, що недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Так, згідно матеріалів справи відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22 на ОСОБА_1 накладено за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2489832,82 грн.

Відповідно до приписів ч. 1-2 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 3 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", Вінницька митниця правомірно звернулась до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки за адміністративними матеріалами, які надійшли з Вінницької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ст. 472 МК України, розглядалась справа в суді.

При цьому, відповідач в особі державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) правомірно у межах встановлених Законом № 1404-VІІІ та на підставі звернення стягувача - Вінницької митниці виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69460801 від 20.07.2022.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що стягувачем відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі №127/6551/22 є Державна судова адміністрація України, з огляду на таке.

Частиною 4 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

В даному випадку таким органом є - Вінницька митниця яка направила до Вінницького міського суду адміністративні матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ст. 472 МК України.

Водночас, Державна судова адміністрація України відповідно до абз. 2 ч. 15 Закону № 1404-VІІІ є стягувачем в частині стягнення судового збору.

Колегія суддів також зауважує, що Законом № 1404-VІІІ визначено підстави для повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, серед яких відсутня така підстава як виконання рішення суду у добровільному порядку. Отже, у виконавця відсутні повноваження перевіряти при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження чи виконано рішення суду, а тому твердження апелянта, що судом першої інстанції не надано оцінки доказам виконання постанови Вінницького апеляційного суду справі №127/6551/22 від 13.07.2022 в повному обсязі шляхом сплати штрафу і судового збору апеляційним судом також відхиляються

Крім того, згідно наданих позивачем копій квитанцій (а.с. 57-58) ОСОБА_1 сплатив штраф накладений постановою Вінницького апеляційного суду від 13.07.2022 у справі № 127/6551/22 - 08.08.2022, тобто вже після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 69460801 від 20.07.2022, при цьому отримувачем коштів значиться - ГУК у м. Вінниці 21081100, код отримувача 37979858, а не Державна судова адміністрація України, як помилково вказує позивач.

Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та встановлений законодавцем обов`язок виконання рішень судів, які набрали законної сили, та рішення органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69460801 від 20.07.2022, державний виконавець діяв правомірно, а тому підстави для її скасування відсутні.

Стосовно позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69460801 від 20.07.2022, суд зазначає таке.

Згідно абзацу 2 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, за змістом частини 2 статті 27 Закону № 1404-VIII сума виконавчого збору обчислюється саме від суми, що підлягає примусовому стягненню з боржника та передачі стягувачу за виконавчим документом.

На виконання вимог частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

У відповідності до частини 5 статті 27 статті Закону № 1404-VIII, визначено перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Отже, колегія суддів підсумовує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, від 11.08.2021 від у справі № 300/3260/20 та від 09.12.2021 у справі №520/7192/20.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про стягнення виконавчого збору від 20.07.2022 ВП № 69460801 є обґрунтованою, прийнята відповідачем у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.