Справа № 358/502/22
Суддя: Тітов М. Б.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/502/22 Провадження № 2-а/358/22/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивача Ковальського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області та поліцейського СРПП ВП №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Савченка М.Р. про скасування постанови серії БАВ №609380 від 11.06.2022 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2022 року до Богуславського районного суду Київської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 про скасування постанови поліцейського СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП У Київській області сержанта поліції Савченка М.Я. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у виді 680 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №609380 від 11.06.2022, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його на користь 992 гривень 40 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні.

Зокрема, позивач зазначає, що працівник відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Поліцейському здалося, що він (позивач) порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив як водій автомобіля марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 стоянку на місці, де транспортний засіб, що зупинився, унеможливлює рух інших транспортних засобів, натомість позивач вказує на те, що він в день та час вказаний в протоколі перебував на подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Тоді як його автомобіль стояв на ґрунтовому покритті поблизу воріт подвір`я. Працівники поліції покликавши його до автомобіля з подвір`я на вулицю висунули звинувачення в тому, що автомобіль заважає проїзду інших транспортних засобів. У відповідь на що позивач повідомив працівникам поліції, що автомобілем не керував, однак може переставити його в інше місце. При цьому зауважив працівникам поліції, що автомобіль припарковано не на дорозі для руху транспортних засобів, а саме на ґрунтовому покритті, без дорожньої розмітки та дорожніх знаків. Однак поліцейський Савченко М.Р. його пояснень не прийняв до уваги, та повідомив, що відносно нього (позивача) буде розглянуто справу та винесено постанову про накладення стосовного нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст.122 КУпАП. Також позивач зазначає, що повідомляв поліцейського про те, що хоче скористатися юридичною допомогою, і ознайомитися з матеріалами справи, у відповідь на що отримав пояснення що може потім оскаржити винесену постанову. Так, в порушення вимог чинного законодавства поліцейським Савченком М.Р. не було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки він заперечував проти вчинення правопорушення, та відповідно копія такого протоколу не була вручена позивачу. Оскаржувану постанову він (позивач) також не отримав, а копію було отримано лише на запит адвоката від 05.07.2022. В оскаржуваній постанові не зазначено, який саме водій керував транспортним засобом 11.06.2022 о 11 год. 20 хв. по вул. Гоголя, 30 в м. Богуслав Київської області і здійснив стоянку у місці, що зупинився унеможливлював рух транспортних засобів, а факт приналежності на праві власності позивачу транспортного засобу марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 не вказує на вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідно до п.1.10 Правил Дорожнього руху власник транспортного засобу та водій не є тотожними поняттями.

Отже, з притягненням до адміністративної відповідальності позивач не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП, тому просить її скасувати а провадження у справі закрити, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, а поліцейський під час винесення постанови належним чином не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена, доказів вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення не надав, притягнув його до відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача Ковальський В.В. позов підтримав, обґрунтувавши свої вимоги вищевикладеними фактами. Просив скасувати незаконну постанову, оскільки під час винесення постанови відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 256, 258, 280 КУпАП, що є підставою для скасування винесеної щодо нього постанови.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Київській області Управління патрульної поліції в м. Києві в судове засідання не з`явився. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. У встановлений ухвалою строк, відзив на адресу суду не надходив.

Неявка представника відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, враховуючи також те, що поважних причин неявки в судове засідання відповідачем не надано.

Суд заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП У Київській області сержантом поліції Савченком М.Я. 11 червня 2022 року винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 609380 від 11.06.2022 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що ОСОБА_1 11.06.2022 о 11 год. 20хв. в м. Богуслав по вул. Гоголя, 30 керуючи автомобілем марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку у місці де транспортний засіб, що зупинився, унеможливлює рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 «д» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.10 «д» ПДР, стоянка заборонена у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП, порушення правил зупинки чи стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 31 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, електронними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідачем не надано суду жодних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові БАВ №609380 від 11.06.2022.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фототаблицю та схему місця розташування транспортного засобу із відповідними замірами відстані від автомобіля до елементів дороги.

Посилання на оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в постанові від 22.10.2019 у справі №161/7068/16-а прийшов до висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в постанові від 29.04.2020 у справі №211/4667/16-а прийшов до висновку, що обставини, які вказані інспектором в оскаржуваній постанові повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а прийшов до висновку, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

В постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №609380 від 11.06.2022 відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, в тому числі відсутні письмові пояснення водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП є недоведеним, а тому суд дійшов до висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Згідно із частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Відповідач не подав до суду відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та не навів обґрунтування неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Ковальський В.В. здійснював правничу допомогу ОСОБА_1 та згідно договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 оплатив адвокату Ковальському В.В. 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 16 червня 2022 року, актом виконаних робіт від 31.10.2022 та квитанцією про оплату від 08.07.2022.

Неоспорюваним є факт складання ОСОБА_3 позовної заяви, надання консультацій на роз`яснень клієнту, підготовка до участі у судовому процесі, а також присутність його на судових засіданнях 18.08.2022 та 01.11.2022.

Згідно розрахунку витрат на правову допомогу та акту виконаних робіт від 31.10.2022 адвокатом виконана наступна правова допомога:

- надання консультацій та роз`яснень клієнту про способи захисту та порядок скасування про притягнення його до адміністративної відповідальності - 1 година, вартістю - 1000 грн.;

- складання позовної заяви про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з 05 по 07 липня 2022 року - 5 години, вартістю - 5000 грн.;

- підготовка адвокатського запиту до відділення поліції та направлення його адресатам витрачено 30 хвилин, вартістю - 500 грн.;

- підготовка до участі у судовому процесі: надання усної консультації з питань процесуальної поведінки клієнта при провадженні судового процесу в адміністративному судочинстві 18.08.2022 - 30 хвилин, вартістю - 500 грн.;

- представництво інтересів позивача в судових засіданнях Богуславського районного суду Київської області з розрахунку 1 год. 1000 грн.

Всього понесені витрати загальною вартістю 6 500 гривні, що підтверджено квитанцією про оплату від 08.07.2022.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп. та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 6 500 грн.

Крім того, за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак сплатив у більшому розмірі 992 грн. 40 коп., що є підставою для повернення йому надміру сплаченого судового збору у сумі 496 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Савченка М.Р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 609380 від 11 червня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. та сплату судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 грудня 2022 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов