Справа № 160/16380/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
18.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 до стажу роботи який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період роботи з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року та з 17.04.1989 року по 13.05.1996 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно переглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 про призначення пенсії за віком від 28.04.2022 року, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою, а саме з 28.04.2022 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 18.10.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 24.10.2022 року залучено у якості другого відповідача по справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 24.10.2022 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії від 28.04.2022 року;
- відомості щодо зарахування/незарахування періоду роботи позивача з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року та з 17.04.1989 року по 13.05.1996 року;
- листи/відмови Пенсійного органу та інші докази щодо суті спору.
21.11.2022 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву позивача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 12.12.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28.04.2022 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав всі необхідні для призначення пенсії документи.
Вказує, що Рішення про відмову у призначені пенсії Позивачу була вмотивована тим, що відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад І показників, затверджуваних Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення пенсійного віку, встановленого абзацом першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу: а саме з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2013 року не менше 29 років.
Згідно із абзацами 24,25 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону 1058 працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцяти)!! - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових| умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Вказує, що відповідач 1 також зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професій (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умови праці впродовж повного робочого дня ( не менше ніж 80%), встановленого для даного виробництва.
Відсутність чи не підтвердження хоча б однієї з цих умов не надає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пільговий стаж становить 3 роки 0 місяців 27 днів.
До страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи згідно поданих документів.
Але, позивач вказує, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на Дніпропетровському м`ясокомбінаті з 20.02.1989р. по 31.03.1989 р. та з 17.04.1989р. по 13.05.1996р. згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.04.2022 р. № 06-Б/04, яка видана ТзОВ «Агро-Овен», оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.
Позивач не погоджується із такою відмовою Пенсійного органу щодо незарахування спірного періоду його роботи, та щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, вважає такі дії Пенсійного органу протиправними та такими, що порушують його права на належне пенсійне забезпечення.
З огляду на викладене, звернувся до суду з цим позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Ухвалою суду від 24.10.2022 року залучено у якості другого відповідача по справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується розпискою про вручення, яка міститься в матеріалах справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
Від відповідача 2 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що підстави для задоволення позову відсутні з таких підстав.
З 01.04.2021 року впроваджено нову технологію екстериторіального призначення/перерахунку пенсії.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ Рівненській області, який уповноважений розглянути подану заяву позивача.
Вказують, що відповідачем 1 не зараховано до стажу роботи на пільгових умовах період роботи на Дніпропетровському м`ясокомбінаті з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року та з 17.04.1989 року по 13.05.1996 року згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.04.2022 року № 06-Б/04, що видана ТзОВ "Агро - Овен", оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.
Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ "Дніпропетровський м`ясокомбінат" ліквідовано у зв`язку з банкрутством.
За зверненням позивача з заявою до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, останньою було розглянуто заяву та надані позивачем документи про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийняте рішення про результати розгляду заяви № 10 від 09.06.2022 року, яким підтверджено періоди роботи на пільгових умовах по Списку № 2 з 14.08.1989 року по 31.12.1993 року, з 01.02.1994 по 31.05.1994 року, з 01.07.1994 року по 31.01.1996 року.
Відтак з урахуванням вищевикладеного, до стажу роботи на пільгових умовах не зараховані періоди з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року, з 17.04.1989 року по 13.08.1989 року, з 01.01.1994 року по 31.01.1994 року, з 01.06.1994 року по 30.06.1994 року, та з 01.02.1996 року по 13.05.1996 року.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 квітня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно розподілу в системі електронного документообігу, документи про призначення пенсії Позивачу передані на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішенням № 39 від 03.05.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Згідно цього рішення, відповідачем1 не зараховано до стажу роботи на пільгових умовах період роботи на Дніпропетровському м`ясокомбінаті з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року та з 17.04.1989 року по 13.05.1996 року згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.04.2022 року № 06-Б/04, що видана ТзОВ "Агро - Овен", оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою Пенсійного органу в призначенні пенсії за віком, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно змісту абзацу першого пункту другого частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих-актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, на пільгових, умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим-повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу - не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, а з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Інформація про пільговий стаж роботи позивача за Списком №2 міститься в трудовій книжці позивача, з яких судом встановлено, що позивач у період з 20.02.1989р. по 31.03.1989 р. та з 17.04.1989р. по 13.05.1996р.

позивач працював в Дніпропетровському м`ясокомбінаті на посаді забійником худоби, що входить до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р. та постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994р. (діяли на період роботи заявника).

Також, на підтвердження пільгової періоду роботи позивача, ним були надані якім трудової книжки НОМЕР_2 , довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №06-Б/04 від 06.O4.2022 року, № 06-В/04 від 06.04.2022 року, архівна довідка від 27.10.2008 року, наказ № 16 від 1996 року, копія переліку робіт, професій, що підтверджує право на призначення пільгової пенсії узгодженого з профспілковим комітетом протоколу №2 від 04.01.1996 року, копія довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 06.04.2022 року №06/04, копія довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 06-/04 від 06.04.2022 року.

Встановлено, що Дніпропетровський м`ясокомбінат було перереєстровано в ОАО «Днепропетровский мясокомбинат» мовою оригінала, з 27.10.1995 року наказ №375 від 20.11.1995 року.

Відповідно до постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2006 року відносно ОАО «Днепропетровский мясокомбинат» відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішенням від 30.09.2013 р. ОАО «ДМК» було ліквідовано.

Архівну документацію за 1946-2007 роки працівників м`ясокомбінату було передано на зберігання підприємству ЗАО «Днепропетровский мясокомбинат» - мовою оргіналу, який не є правонаступником ОАО «Днепропетровский мясокомбинат».

22.12.2018 року ООО «Днепропетровский мясокомбинат» (ООО «ДМК») припинило свою діяльність шляхом приєднання до ООО «Агро-Овен», в результаті чого ООО «Агро-Овен» є правонаступником прав і обов`язків ООО «Днепропетровский мясокомбинат».

Отже, згідно матеріалів справи, судом встановлено, що за спірний період позивач працював на посаді забійником худоби, що входить до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р. та постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р.

Згідно оскаржуваного рішення, відповідач 1 зазначив, що до пільгового стажу за списком №2 не зараховано періоді 31.03.1989 р. та з 17.04.1989р. по 13.05.1996р., оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

Між, слід вказати, що Пенсійний орган дійшов передчасних висновків, з огляду на те, що в трудовій книжці позивача міститься відповідний запис щодо прийняття на роботу та звільнення у тому числі і за спірний період.

Так, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, тому суд зазначає, що у даному випадку неврахування відповідачем вказаних періодів до пільгового стажу позивача є необґрунтованим.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом Пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Отже, відповідачем 1 при розгляді заяви позивача про призначення пільгової пенсії від 28.04.2022 року протиправно не зараховано спірні періоди його роботи.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд враховує, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.05.2022 року №39 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період його роботи з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року та з 17.04.1989 року по 13.05.1996 року, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятого рішення про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно поданої ним заяви від 28.04.2022 року.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 372,15 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1,2, кожного окремо.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.05.2022 року №39 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період його роботи з 20.02.1989 року по 31.03.1989 року та з 17.04.1989 року по 13.05.1996 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 372,15 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 372,15 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 12.12.2022 року.

Суддя В.В. Ільков