Справа № 461/5481/22
Суддя: Кротова О. Б.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5481/22
Провадження №2а/461/185/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

при секретарі Ігнат Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу в порядку спрощеного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса Валерія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

18.10.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса Валерія Олеговича, у якому просить поновити строк на оскарження постанови серії РАП №766656396 від 12.09.2022 року; зупинити виконання постанови серії РАП №766656396 від 12.09.2022 року на час розгляду справи у суді; визнати протиправною та скасувати постанову серії РАП №766656396 від 12.09.2022 року, винесену інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, спеціаліста першої категорії Білоуса В.О. відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 300 грн.; визнати дії Львівської міської ради щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; визнати дії інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса В.О. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, а справу про адміністративне правопорушення - закрити; стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на його користь судові витрати у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 12.09.2022 року інспектором Білоусом В.О. відносно нього винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення до повідомлення серії ЛВ №00138968 від 29.08.2022 року 16 год. 51 хв. по справі про адміністративне правопорушення у сфері користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), відповідно до якої його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП. Згідно постанови, 29.08.2022 року о 16 год. 51 хв. водій транспортного засобу GEELY, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування В2012, що знаходиться за адресою: вул. Сянська у м. Львові, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування та накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 300 грн. Вказує, що отримав оскаржувану постанову поштою 05.10.2022 року. З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки його не було повідомлено про дату і час розгляду справи, чим позбавлено права на захист. Вказує, що на його автомобілі згідно вимог чинного законодавства, у лівому нижньому куті лобового скла розміщено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи і даний автомобіль був наданий йому управлінням праці та соціальної політики на пільгових умовах за медичними показаннями. На підставі п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №585, він має право на безплатне паркування транспортного засобу. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 19.10.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії РАП №766656396 від 12.09.2022 року, прийнято до розгляду адміністративний позов, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.11.2022 року.

02.11.2022 року до суду поступило клопотання департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про заміну неналежного відповідача у справі, в якому директор департаменту Забарило О. просить здійснити заміну неналежних відповідачів у справі - Львівську міську раду, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса Валерія Олеговича на належного відповідача - департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

В судове засідання 02.11.2022 року сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у їх відсутності не подали, судове засідання відкладено на 17.11.2022 року.

Ухвалою від 17.11.2022 року, за згодою позивача, замінено неналежного відповідача Львівську міську раду на належного відповідача - Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, розгляд справи ухвалено почати спочатку та призначити її до розгляду на 21.12.2022 року.

28.11.2022 року представник відповідача - директор Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської радиЗабарило О. подано відзив на позовну заяву згідно якого представник відповідача вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, за якою зареєстровано транспортний засіб Geely, н.з. НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення здійснення паркування в межах майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сянська, код майданчика для платного паркування В2012, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги», 7.6.1 «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку» та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП. Також вказує, що з матеріалів фото фіксації до оскаржуваної постанови, а також GPS - координат вбачається, що транспортний засіб позивача розташований поза спеціально відведеними місцями для осіб з інвалідністю, хоча такі є відведені в межах даного паркувального майданчика. У випадках розміщення транспортних засобів поза межами місць, призначених для водіїв, які належать до категорії осіб з інвалідністю або осіб, що їх перевозять, - паркування здійснюється на загальних підставах. Крім цього, на транспорті позивача повинен бути нанесений розпізнавальний знак, передбачений п.п. «ґ» п.30.3 ПДР, «Водій з інвалідністю» - квадрат жовтого кольору із стороном 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17, наявність якого, виходячи із матеріалів фото фіксації, не вбачається. Відтак, вважає, що право на безоплатне паркування в такому випадку на позивача не поширюється, а тому користування майданчиком для платного паркування по вул. Сянській повинно здійснюватись на загальних підставах, тобто із проведенням оплати за таке користування. Зазначає, що фотофіксація адміністративного правопорушення із зазначенням місця, часу та дати його вчинення, доступна на офіційному сайті управління безпеки міста Львівської міської ради (режим доступу: http//inspector.lviv.ua), ідентифікатором доступу до інформації є номер постанови. Також вказує, що фотоматеріали, які долучено до відзиву підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Вказує, що інспектором з паркування при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП, було дотримано всіх вимог законодавства, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити та проводити розгляд справи у відсутності відповідачів.

В судовому засіданні 21.12.2022 року позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задовольнити. Додатково пояснив, що завжди паркується на місцях, визначених для паркування транспортних засобів водіями з інвалідністю, однак 29.08.2022 року на паркувальному майданчику ним не було виявлено такого спеціально визначеного місця, тому він припаркував свій автомобіль на вільному місці. Крім цього, подав письмову заяву, в якій вказав, що подасть докази розміру понесених ним судових витрат у справі протягом п`яти днів з дня прийняття рішення відповідно до ст.139 КАС України.

В судове засідання 21.12.2022 року представник відповідача - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та відповідач - інспектор управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоус В.О. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому, враховуючи клопотання у відзиві на позовну заяву, про розгляд справи у їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки GЕЕLY д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Постановою спеціаліста першої категорії інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса В.О., про накладення адміністративного стягнення серії РАП №76665696 до повідомлення серії ЛВ №00138968 від 29.08.2022 року 16 год. 51 хв., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. (а.с.4).

Як вбачається із вказаної постанови, 29.08.2022 року о 16 год. 51 хв. водієм транспортного засобу GEELY, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: В2012 вул. Сянська у м. Львові, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобу більш як за 10 хв. користування майданчиком для платного паркування, чим порушив вимоги абзацу 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів,затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 року №1342, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Згідно абзацу 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342, користувач зобов`язаний: сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Відповідно до ч.1 ст.152-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з ІІ групи інвалідності з дитинства, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями посвідчення НОМЕР_3 Управління праці та соціального захисту населення Пустомитівської РДА та довідки МСЕК серії ЛВА-1 №094975 (а.с.7, 8).

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» від 25.05.2011 року №585, право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).

Згідно п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» від 25.05.2011 року №585, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Як вбачається із долучених представником відповідача - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради фотографій розташування автомобіля марки GEELY, д.н.з. НОМЕР_1 на паркувальному майданчику на вулиці Сянській у м. Львові 29.08.2022 року, з таких вбачається що в лівому нижньому куті лобового скла вказаного транспортного засобу розміщено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (а.с.70-72).

Крім цього, з вказаних фотографій не вбачається, що платний паркувальний майданчик В20212 на вул. Сянській у м. Львові обладнаний спеціальними місцями, призначеними для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 29.08.2022 року при паркуванні автомобіля марки GEELY, д.н.з. НОМЕР_1 на платному паркувальному майданчику В2012 у м. Львові на вул. Сянській, маючи пільги щодо оплати паркування згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» від 25.05.2011 року №585, виконавши вимоги вказаної постанови, а саме встановивши в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», припаркував свій автомобіль, правомірно не оплатив паркування.

З приводу покликань представника відповідача на те, що вказаний автомобіль припаркований позивачем ОСОБА_1 не на місцях, визначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що такі місця були вільними та взагалі були позначені власником майданчика.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Отже, відповідачі правомірність свого рішення та обставини, які б спростовували доводи позивача не довели.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.152-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 300,00 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю. В задоволенні решти вимог позовної заяви слід відмовити, оскільки вирішення таких не віднесено до компетенції місцевого загального суду як адміністративного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса Валерія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову спеціаліста першої категорії інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса В.О., про накладення адміністративного стягнення серії РАП №76665696 до повідомлення серії ЛВ №00138968 від 29.08.2022 року 16 год. 51 хв., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

Провадження у справі закрити.

В задоволенні решти вимог адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 44448833, юридична адреса: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1).

відповідач: інспектор управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоус Валерій Олегович, адреса: 79006, м. Львів, пл. Ринок, 1.

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2022 року.

Суддя О.Б. Кротова