Справа № 214/5940/22
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5940/22
2-а/214/143/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі .Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Кравченко Олени Дмитрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Кравченко О.Д. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6099086 від 30.10.2022 року, винесену інспектором про притягнення його, позивача,до адміністративної відповідальності; провадження у справі про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає наступне. Постановою інспектора серія ЕАР № 6099086 по справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 340 гривень.Вважає, що накладене на нього адміністративне стягнення, є необґрунтованим та незаконним з наступних підстав. 30 жовтня 2022 року приблизно о 14 годині він керував автомобілем «ЗАЗ Vida» державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль`ЗАЗ») рухався по крайньому правому ряду по вулиці Володимира Великого в напрямку від 95 кварталу. Наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку 10 по вулиці Володимира Великого, зменшив швидкість і переконався в тому, що перехід був вільний від пішоходів. Тому, керуючись п.1 8.4 ПДР (Якщо перед неврегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів,для яких може бути створена перешкода чи небезпека), поїхав далі. В цей час на протилежному боці дороги, на тротуарі були люди, але жоден з них не ступив на пішохідний перехід. Тому він, дотримуючись Правил дорожнього руху, проїхав пішохідний перехід не створюючи ніякої перешкоди чи небезпеки для пішохода. Через де кількасот метрів його машину наздогнала машина патрульної поліції та інспектор звинуватила його, позивача в порушенні п.18.1 ПРД. На відео, зафіксованим патрульними не в автоматичному режимі, видно, що пішохід, який розпочав рух пішохідним переходом, пройшовши одну полосу руху почав бігти, порушивши своїми діями п.4.14(б). При цьому на відео видно, що мій автомобіль вже покинув зону пішохідного переходу. Інспектор, яка зупинила автомобіль яким він керував, після пред`явлення їй документів відразу почала складати протокол не бажаючи навіть наміру вислухати пояснення. Інспектором відносно нього був складний протокол про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6099086 від 30.10.2022 току, в якому зазначено, шо «30.10.202213:53:17 (м. Кривий Ріг вул. Івана Бикова 1) керуючі ТЗ перед врегульованим пішохідним переходом не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, який рухався по пішохідній доріжці, в той час як водій іншого ТЗ зупинився на сусідній смузі, щоб надати дорогу пішоходу, чим порушив п 18.4 ПДР - водій ТЗ перед нерегульованим пішохідним переходом зменшив швидкість/зупинився ТЗ, водій ін. ТЗ. шо рухався по сусідній смугах, не зменшив швид». Зазначає, що згідно вказаної постанови на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, за порушення правил дорожнього руху України, відповідальність за порушення, яких передбачена ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що під час складання протоколу інспектор не зважала на його пояснення і свої звинувачення аргументувала чомусь не ПДР, а коментарями до закону. На його запитання про те, чому не затримали пішохода, який порушив п. 4.14(6) інспектор повідомила про те, що «треба бути до нього лояльним». Наполягає, що під час винесення постанови відповідач взагалі не розібралася із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідила всіх обставин справи, їй здалося, що він, позивач, порушив правила дорожнього руху, але насправді ніяких порушень не було. Таким чином відповідач порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В даному випадку потрібно зазначити, що відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами відповідач мав право притягати позивача до відповідальності. Доказами на підставі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Так на підставі статті 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача в разі якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Вказує, що даному випадку має намір доводити у суді свою правоту та можливість давати пояснення у суді, користуватися юридичною допомогою, інспектор не дотримувалася законності, не розібралася належним чином в обстановці, порушила мої права. Зазначає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення працівником ДАІ не були в повній мірі роз`ясненні права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП України, яка передбачає, що я маю право ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володію мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, чим вважаю, були порушені мої права на захист. Наполягає, що внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства були грубо порушенні мої конституційні права, у зв`язку з чим постанову не можна вважати законною. Кодекс України про адміністративне правопорушення ст. 7 передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в спорах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного проступку є докази. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до процесуального закону, компетентними органами та в установленому порядку. А належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку, в його випадку невідповідність обставинамякі на думку інспектора Кравченко О.Д. є встановленими. Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Вказує, що підтвердити те, що пішохід під час його руху пішохідним переходом не переходив вулицю і йому не створювалися небезпека і перешкода для руху може свідок, ОСОБА_2 , що їхала разом з ним, позивачем, в автомобілі. Зазначену постанову вважає незаконною тому, що вона має наявні недоліки, як наслідок свою провину у вчиненому правопорушенні не визнає, тобто правил дорожнього руху не порушував, за наступними підставами. Вказує, що в постанові зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення: м. Кривий Ріг, вулиця Івана Бикова 1, в той же час подія на відео-зафіксована за іншою адресою, а саме на вулиці Володимира Великого, 10. Зазначає, що в постанові зазначено, що пішохід рухався по пішохідній доріжці, хоча такої немає ні за адресою Івана Бикова 1, ні на вулиці Володимира Великого 10, тобто інспектор не розуміє різниці між пішохідною доріжкою і пішохідним переходом. Вказує, що в постанові відсутні відомості про те, чи було дотримано пішоходами ПДР, зокрема чи впевнився він, позивач у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху та чи не був його вихід на пішохідний перехід раптовим. Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого з вимогами адміністративного позову не погоджується, важає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Вказує, що нєю під час патрулювання 30 жовтня 2022 приблизно о 13 год. 53 хв. був помічений транспортний засіб «ЗАЗ», який рухаючись по вул. Бикова,1 в м. Кривому Розі, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.4 ПДР, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.,внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Після того, як був зупинений вище зазначений т/з, підійшла до автомобіля в якому знаходився позивач, представилася згідно з п. 3 ст.18 вкзаного Закону, після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 зазеаченогог Закону повідомила про причину зупинки, попросила пред`явити водійське посвідчення реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшла до розгляду справи. Також зачитала позивачу його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що зафіксовано на відео кліп №0 на 14.58 хв та кліп №1 на 00.00 хв. Під час розгляду справи запитала у позивача чому він не зупинився перед пішохідним переходом щоб пропустити пішоходів на, що останній повідомив, що він їх бачив, пішохід був далеко, позивача було ознайомлено з доказами. Відповідно до п.1.3 ПДР Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, на відео з назвою «факт правопорушення» на 01.20 хв. чітко видно проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід не надав дорогу пішоходу який переходив проїзну частину, хоча у останнього була перевага у русі. Після з`ясування усіх фактичних даних нєю було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил проїзду пішохідних переходів, та ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до Позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6099086 від 30.10.2022 року, відповідно до вимог передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395. Зазначає, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Отже нєю, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень були дотримані відповідно до чинного законодавства. Також не погоджується з доводами позивача про те, що останній начебто не порушував ПДР. Відповідно до п. 1.3 ПДР Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 2.3 (б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п. 18.4 Правил дорожнього руху, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Відповідно до п. 1.10 ПДР Визначення «Дати дорогу» має наступне значення, а саме - це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Вказує, що з відео чітко вбачається порушення правил дорожнього руху, а саме: п. 18.4 ПДР. Оскільки позивач в усних поясненнях які зафіксовано на бодікамеру зазначає, що в той час коли його транспортний засіб перебував на пішохідному переході пішоходи також по ньому переходили проїзну частину, вважає, що позивач визнавав той факт що він знехтував вимогами ПДР та безпекою інших учасників дорожнього руху. Відповідно до п. 1.10 ПДР, перевага - право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху. Отже, позивач, був зобов`язаний, пропустити пішохода який мав перевагу у русі. У свою чергу відповідно до п.1.10 ПДР дати дорогу це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Також згідно п. 1.10 ПДР Перевага це право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху. Незгодна з твердженням позивача, що зміст постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, згідно якої постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення. Наполягає, що постанова відповідає нормам чинного законодавства в якій чітко зазначено наслідки несплати порушником штрафу. Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) орган (посадова особа) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що позивачу було роз`яснено, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Отже нєю, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані в повному обсязі. Наполягає, що по суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Крім того, звертає увагу на те, що в своєму позові позивач не заперечує факт вчиненого ним правопорушення, а посилається лише на порушення норм процесуального права. Просить врахувати судову практику, а саме рішення по справі № 213/4027/18 в спірному випадку позивачем зобов`язаний надати докази на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказує, що в своєму позові позивач посилається на те, що дане адміністративне правопорушення він не вчиняв, а доказів своєї невинуватості не надав. Факт вчиненого правопорушення позивачем підтверджується відео, яке на дискі підписане як «факт правопорушення». Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Зазначає, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав, факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом та самим позовом.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: посвідчення водія (а.с.6), свідоцтво про реєстрацію (а.с.7), постанова (а.с.8).

Також судом оглянутий зміст відеозапису, який міститься на диску (а.с.18). Під час огляду встановлено, що на диску мається чотири файли.

Оглядом файлу з останніми цифрами та буквами «0mp4», на якому зазначені цифри на початку «14:53», наприкінці «15:08». На файлі відображено, що рухається автомобіль, в якому пробуває оператор. Коли на екрані маються цифри «14:53:53» голос каже: Не пропустив». Далі оператор слідує за автомобілем «ЗАЗ», який зупиняється, з нього виходить водій, до якого підходить поліцейський. Водій каже: «Я пішохода бачив, він побіг». Коли на екрані маються цифри «14:59», поряд з водієм зображена жінка та поліцейські, особи між собою сперечаються, водій поводиться збуджено. Далі поліцейський представляється, демонструє відеозапис. Коли на екрані маються цифри «15:01» водій каже: «Він не вибіг раптово, пішохід був далеко». Коли на екрані маються цифри «15:08» поліцейський зазначає, що буде розглядатися справа, роз`яснює водію права.

Оглядом файлу з останніми цифрами та буквами «1mp4», на екрані зазначені цифри на початку «15:08», наприкінці «15:32» встановлено, що поліцейський роз`яснює водію права, вимоги закону. Водій каже: « Не порушував правил, виписуйте штраф». Коли на екрані маються цифри «15:22» поліцейський ознайомлює водія з постановою.

Оглядом файлу з останніми цифрами та буквами «2mp4», на екрані зазначені цифри на початку «15:23», наприкінці «15:24» встановлено, що поліцейський роз`яснює водію порядок сплати штрафу та порядок оскарження постанови, водій отримує постанову.

Оглядом файлу з останніми цифрами та буквами «6709mp4», на екрані зазначені цифри на початку «13:53:52», наприкінці «13:54:36» встановлено, що попереду оператора перед нерегульованим пішохідним переходом стоїть автомобіль з номером НОМЕР_2 , який знаходиться в лівому ряду по напрямку свого руху. Також видно, що по пішохідному переходу зліва направо, відносно напрямку руху цього автомобіля, рухається пішохід швидким шагом. Коли вказаний пішохід знаходиться перед переднім капотом автомобіля з номером НОМЕР_2 , видно, як справа від цього автомобіля, інший автомобіль з номером НОМЕР_1 пересікає пішохідний перехід, рухаючись вперед та випереджаючи автомобіль з номером НОМЕР_2 . Далі на зображенні видно, як оператор рухається за автомобілем з номером НОМЕР_1 , який зупиняється.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову (а.с.8) та записи, які маються на диску (а.с.18), так як вони стосуються обставин руху позивача та накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає неналежними доказами: посвідчення водія (а.с.6), свідоцтво про реєстрацію (а.с.7), так як вони не містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.8) та записи, які маються на диску (а.с.18), які одержані з дотриманням вимог КУпАП.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.8) та записи, які маються на диску (а.с.18), суд вважає достовірними доказами.

Твердження позивача, які містяться у змісті позову, про те, що йому не були роз`яснені його права, суд вважає недостовірними, так як вони спростовуються змістом відеозаписів.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

30 жовтня 2022 року близько 13 год. 54 хв. позивач керував автомобілем «ЗАЗ». В цей час зліва направо по ходу руху позивача, пішохід переходив пішохідний перехід. Інший автомобіль зупинився перед пішохідним переходом. В той час коли пішохід перебував безпосередньо попереду іншого автомобіля, позивач вчинив проїзд цього переходу, здійснивши рух на відстані декількох метрів від пішохода. В подальшому позивач був зупинений інспектором, яка винесла постанову та застосувала до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП. В постанові інспектор зазначила, що 30 жовтня 2022 року позивач, керуючи транспортним засобом перед нерегульованим пішохідним переходом, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, який рухався по пішохідні доріжці, в той час як водій іншого транспортного засобу зупинився на сусідній смузі, щоб надати дорогу пішоходу. Згідно постанови позивач порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього рух. Під час розгляд справи позивачу були роз`яснення його права, надані докази, вручена копія постанови, клопотань позивач не заявляв. Вказані обставини встановлені судом на підставі постанови (а.с.8) та записів, які маються на диску (а.с.18).,

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Як передбачено ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки; після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення, на засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за, зокрема ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до пункту 18.4. Правил, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно ст. 1.10 Правил встановлено, що термін, що наведений у цих Правилах, «дати дорогу» має таке значення: - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість; а термін «перевага» - право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху.

У судовому засіданні встановлено, що в оскаржуваній постанові наведені відомості про те, що 30 жовтня 2022 року позивач, керуючи транспортним засобом перед нерегульованим пішохідним переходом, не зменшив швидкість та не зупинився , щоб надати дорогу пішоходу, який рухався по пішохідні доріжці, в той час як водій іншого транспортного засобу зупинився на сусідній смузі, щоб надати дорогу пішоходу, згідно постанови позивач порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху.

Суд вважає, що інспектором правильно зазначені в постанові фактичні дані. Також суд приходить до переконання, що позивач зобов`язаний був надати перевагу у русі пішоходу, але цього не вчинив. Також позивач, оскільки перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом інший транспортний засіб зупинився, щоб пропустити пішохода, також був зобов`язаний зупинитися. Та обставина, що позивач проїхав пішохідний перехід в безпосередній близькості до пішохода, який рухався в напрямку руху позивача, безумовно створювала небезпеку для пішохода.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, визнати дії протиправними.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв в порушення вимог ст. ст. 279, 268 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішив справу з порушенням вимог закону.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв без порушення вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув відповідача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 122, 139, 245, 280, 283, 293 КУпАП, , ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Кравченко Олени Дмитрівни (місце перебування: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов