Справа № 420/12581/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12581/22
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ВЕЙ» до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ВЕЙ» (далі ТОВ) до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (далі ДЗР), в якому позивач просив:

- визнати бездіяльність ДЗР , що полягає у невчиненні дій, направлених на підготовку та передання до Одеської міської ради проекту рішення Одеської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м.Одеса, Тираспольське шосе, 28, цільове призначення земельної ділянки.12.11 - для розміщення і експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, вид використання - для розміщення та експлуатації підприємства по обслуговуванню транспортних засобів (складських та адміністративних будівель) об`єкта транспортної інфраструктури та надання її в оренду ТОВ «АРТ ВЕЙ» протиправною;

-зобов`язати ДЗР підготувати проект рішення Одеської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м.Одеса, Тираспольське шосе, 28, цільове призначення земельної ділянки.12.11 - для розміщення і експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, вид використання - для розміщення та експлуатації підприємства по обслуговуванню транспортних засобів (складських та адміністративних будівель) об`єкта транспортної інфраструктури та надання її в оренду ТОВ «АРТ ВЕЙ»;

-зобов`язати ДЗР передати проект рішення Одеської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м.Одеса, Тираспольське шосе, 28, цільове призначення земельної ділянки.12.11 - для розміщення і експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, вид використання - для розміщення та експлуатації підприємства по обслуговуванню транспортних засобів (складських та адміністративних будівель) об`єкта транспортної інфраструктури та надання її в оренду ТОВ «АРТ ВЕЙ» на розгляд постійної комісії Одеської міської ради з питань просторового розвитку, землеустрою та регулювання земельних правовідносин та подальшого внесення на розгляд найближчого пленарного засідання (сесії) Одеської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, починаючи з червня 2021 року по даний час, безпідставно не розглянув його заяву про затвердження проекту землеустрою на відведення в оренду земельної ділянки, на якій розміщений належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, та не прийняв відповідне рішення. Така бездіяльність відповідача, на думку позивача, завдає шкоди його інтересам, як підприємства, що здійснює обслуговування великогабаритних транспортних засобів та реалізації, встановленого законом, права на отримання у користування земельної ділянки комунальної власності, на якій розташована адміністративна будівля, що перебуває у його приватній власності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Під час судового засідання 19 грудня 2022 року, проведеного за участю представника позивача, колегія суддів ухвалила перейти до розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником адміністративної будівлі, загальною площею 93,9 кв.м, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Тираспольське шосе, будинок, 28. Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м.Одеса.

Основним видом економічної діяльності позивача є вантажні перевезення автомобільним транспортом.

Позивач обслуговує більше ніж 150 одиниць великогабаритних транспортних засобів з причепами та використовує спірну земельну ділянку для влаштування майданчика для паркування та обслуговування великогабаритних та великовагових транспортних засобів.

17.02.2018 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду.

20.03.2019 року відповідач за результатами розгляду звернення прийняв рішення №4505-VІІ «Про надання дозволу ТОВ «АРТ ВЕЙ» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,1830 га, за адресою: м.Одеса, вул.Тираспольське шосе, будинок, 22-Л, цільове призначення для розміщення і експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, вид використання для розміщення та експлуатації підприємства по обслуговуванню транспортних засобів (складських та адміністративних будівель) об`єкта транспортної інфраструктури.

25.10.2021 року Малиновська районна адміністрації Одеської міської ради розглянула та затвердила розроблений проект території благоустрою території, що розташована на земельній ділянці: м.Одеса, Тираспольське шосе, будинок, 28.

Починаючи з 30.06.2021 року позивач звертався до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 20 років.

Водночас, відповідач систематично вчиняв дії щодо повернення вказаного проекту на доопрацювання та не здійснив дії в межах своїх повноважень щодо його затвердження, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги та приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів існування в нього обґрунтованих підстав для неодноразово повернення проекту на доопрацювання, що свідчить про недобросовісність його дій. При цьому, суд вважав необхідним врахувати той факт, що основним видом діяльності позивача є вантажні перевезення автомобільним транспортом. Об`єкт нерухомого майна належить йому на праві власності з 2018 року, ТОВ існує з 2018 року та проводить свою діяльність відповідно до визначеного основного виду діяльності та фактично використовує спірну земельною ділянку під цей вид діяльності обслуговування великогабаритних та великовагових транспортних засобів. Тому суд вважав, що відповідач, повертаючи проект на доопрацювання, безпідставно не врахував обставини, які мають, на думку суду, значення в даній ситуації.

Крім того суд, враховуючи, що розгляд питання заяви позивача триває починаючи з червня 2021 року, вважав, що даний факт свідчить про не дотримання відповідачем розумних строків розгляду вказаного питання.

Суд також зазначив, що строк, в межах якого відповідач зобов`язаний розглянути проект землеустрою, чітко не встановлений. Проте, вирішуючи питання про правомірність рішень, дій, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд перевіряє чи відповідають вони загальним критеріям для їх оцінювання, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи. Одним з таких принципів є прийняття рішення, вчинення дії добросовісно, що вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення справедливих результатів. Крім того, прийняття рішень вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти своєчасно, тобто протягом розумного строку. Цей критерій-принцип означає не лише необхідність дотримання часових рамок, визначених у нормативно-правових актах, але й ухвалення рішення, вчинення дії протягом розумного строку, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Відповідач впродовж судового розгляду справи не зазначив і не довів про існування об`єктивних чинників, які заважають вирішенню вказаного у заяві позивача питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач діяв необґрунтовано, недобросовісно та без дотримання розумного строку розгляду питання, зазначеного позивачем у його заяві, що призвело до порушення його права на отримання у користування земельної ділянки комунальної власності, на якій розташована адміністративна будівля, що перебуває у його приватній власності.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України (Перехід права на земельну ділянку у разі набуття прав власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Положеннями статті 123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ч.1 ст.124 ЗК України).

Крім того, положеннями статті 186 ЗК України передбачено порядок погодження і затвердження документації із землеустрою. Так, згідно вимог вказаної статті проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

З матеріалів справи вбачається та не оскаржується сторонами, що позивач є власником адміністративної будівлі, загальною площею 93,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м.Одеса.

17.02.2018 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду.

20.03.2019 року відповідач за результатами звернення прийняв рішення №4505-VІІ «Про надання дозволу ТОВ «АРТ ВЕЙ» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,1830 га, за адресою: м.Одеса, вул. Тираспольське шосе, будинок, 22-Л, цільове призначення для розміщення і експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, вид використання для розміщення та експлуатації підприємства по обслуговуванню транспортних засобів (складських та адміністративних будівель) об`єкта транспортної інфраструктури.

Пізніше, 30.06.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 20 років. Позивач направив оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,1830 га ТОВ «АРТ ВЕЙ», цільове призначення земельної ділянки.12.11 - для розміщення і експлуатації підприємства по обслуговуванню транспортних засобів (складських та адміністративних будівель) об`єкта транспортної інфраструктури, за адресою: м.Одеса, вул.Тираспольське шосе, будинок, 28 (у трьох екземплярах), оригінал довідки з адресного реєстру м.Одеси №385662/1 від 11.06.2021 року Юридичного департаменту Одеської міської ради, копію довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію рішення Одеської міської ради №4505-VІІ від 20.03.2019 року, копію клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

30.07.2021 року відповідач листом повідомив ТОВ про повернення проекту землеустрою з зауваженнями, а саме: вказав на необхідність надати обґрунтування відведення в оренду земельної ділянки, площею 2,1830 га за наявності об`єкта нерухомості, площа якого становить 93,8 кв.м; долучити до складу проекту заяву ТОВ «АРТ ВЕЙ» до Одеської міської ради, а також документи, які стали підставою для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці та статут товариства; привести у відповідність зміст проекту землеустрою з наявними в ньому матеріалами; виправити помилки в пояснювальній записці; надати фотофіксацію земельної ділянки; надати відомості щодо сплати земельного податку.

Пізніше, 04.05.2022 року позивач отримав лист від відповідача №01-20/607, відповідно до змісту якого відповідач зазначав: «Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради розглянув проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «АРТ ВЕЙ» цільове призначення 12.11 - для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу адресою: м.Одеса, вул.Тираспольське шосе, будинок, 22-Л та повідомляє наступне. У зв`язку із змінами чинного земельного законодавства, відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» необхідно долучити витяг із відповідної містобудівної документації із зазначенням: функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка, та обмежень у використанні території для містобудівних потреб та надати інформацію про дотримання вимог ст.28 Закону України «Про землеустрій». Перелік обмежень у використанні земельної ділянки привести у відповідність з додатком 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, необхідно уточнити в пояснювальній записці використання земельної ділянки, а також надати обґрунтування співвідношення площі забудови об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться у власності, до площі та меж земельної ділянки, зазначеної в проекті».

Також, на підставі вказаного листа відповідач повернув позивачеві проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на доопрацювання.

04.07.2022 року позивач повторно направив відповідачеві заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. До заяви позивач додав документи, відсутність яких стала підставою повернення проекту. Зокрема, серед інших документів позивач надав оригінал витягу із містобудівної документації м.Одеси №01-11/933 із зазначенням функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка: вид цільового призначення 12.11 - для розміщення і експлуатації об`єктів дорожнього сервісу та обмежень у використанні території для містобудівних потреб. Також позивач додав копії платіжних доручень, копію погодженої схеми організації дорожнього руху, копію технічного паспорту від 09.04.2022 року, копію листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради №01-20/607 (19) від 04.05.2022 року, приклад розміщення транспортних засобів у вигляді графічних матеріалів, роздруківки фото-таблиці (а.с.25).

24.08.2022 року позивач отримав лист від відповідача, в якому останній зазначив, що викладені зауваження не усунуті в повному обсязі. Також відповідач проінформував про необхідність надати витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки для розрахунку орендної плати а також правовстановлюючі документи позивача. Через дані обставини проект відповідач повернув для доопрацювання.

07.09.2022 року позивач направив відповідачу втретє заяву про затвердження проекту землеустрою та долучив наступні документи: оригінал проекту, оригінал довідки з адресного реєстру м.Одеси №385662/1 від 11.06.2021 року, наданої Юридичним департаментом Одеської міської ради, копію довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію рішення Одеської міської ради №4505-VІІ від 20.03.2019 року, копію клопотання та доповнення до нього про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 17.10.2019 року, копію заяви про затвердження проекту землеустрою від 30.06.2021 року, копію повідомлення про вручення поштового відправлення та опису до поштового відправлення від 30.06.2021 року, копію договору підряду від 04.01.2022 року №040122 та акту виконаних робіт від 07.02.2022 року, копії платіжних доручень про сплату грошових коштів на виконання договору підряду, копію листа-відповідь Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №2933/01-20 від 25.10.2021 року; копію погодженої схеми організації дорожнього руху, копію технічного паспорту від 09.04.2022 року, копію листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради №01-20/607 від 04.05.2022 року, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копію виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.09.2018 року, копію статуту, копію наказу про призначення директора, копію паспорта та коду директора, висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 23.08.2022 року №23/22.

На вказане звернення ДЗР надано відповідь позивачу від 06.10.2022 року, в якій зазначено про повернення на доопрацювання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через відсутність обґрунтування співвідношення площі забудови об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться у власності, до площі та меж земельної ділянки, зазначеної в проекті.

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами відповідача та зазначає, що згідно до ч.8 ст.186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Водночас, ні положення Закону України «Про землеустрій» (зокрема, ст.50 Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок), ні ЗК України не містять такої підстави для відмови в погодженні проекту/повернення його на доопрацювання як - необґрунтованість співвідношення площі забудови об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться у власності, до площі та меж земельної ділянки, зазначеної в проекті.

При цьому, щодо вказаного співвідношення площ суд зазначає, що при зверненні з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду, позивачем було зазначено, що основним видом економічної діяльності позивача є вантажні перевезення автомобільним транспортом.

Також, позивачем в заяві від 04 липня 2022 року було зазначено, що на сьогоднішній день ТОВ обслуговує більше ніж 150 одиниць великогабаритних транспортних засобів з причепами, тому використовувати земельну ділянку, що розташована за адресою: місто Одеса, Тираспольське шосе, будинок 28, планується за її безпосереднім цільовим призначенням - 12.11 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, а саме для влаштування майданчику для паркування та обслуговування великогабаритних та великовагових транспортних засобів (приклад розміщення транспортних засобів у вигляді графічних матеріалів додано). Повідомлено, що після проведення робіт з благоустрою території, ТОВ вже ведеться господарська діяльність.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок експерта будівельно-технічної експертизи разом з фото-таблицею від 23.08.2022 року №23/22.

З огляду на зміст дослідження, експерт, відповідаючи на поставлене перед ним питання, зробив висновок, що враховуючи надані матеріали та проведений огляд на місці, рекомендована площа земельної ділянки, необхідна для обслуговування адміністративної будівлі площею 93,8 кв.м, яка розташована за адресою: м.Одеса, Тираспольське шосе, 28 з урахуванням площі допоміжних споруд, є невід`ємними частинами об`єкту нерухомого майна, з урахуванням того, що вказаний об`єкт нерухомого майна належить ТОВ, основний вид економічної діяльності якого 49.41 - вантажні перевезення автомобільним транспортом.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про безпідставність (як з точки зору правового регулювання, так і фактично) посилань відповідача на не надання позивачем обґрунтованості співвідношення площі забудови об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться у власності до площі та меж земельної ділянки, зазначеної в проекті, в тому числі з урахуванням того, що позивач звертався з проханням відвести земельну ділянку не лише для обслуговування належної йому будівлі, а і для організації господарської діяльності з вантажних перевезень.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу не дотримання відповідачем розумних строків розгляду вказаного питання, оскільки розгляд вказаного питання позивача триває, починаючи з червня 2021 року.

Суд правильно дійшов думки, що строк, в межах якого відповідач зобов`язаний розглянути проект землеустрою чітко не встановлений. Проте, вирішуючи питання про правомірність рішень, дій, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд перевіряє чи відповідають вони загальним критеріям для їх оцінювання, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи. Одним з таких принципів є прийняття рішення, вчинення дії добросовісно, що вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення справедливих результатів. Крім того, прийняття рішень вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти своєчасно, тобто протягом розумного строку. Цей критерій принцип означає не лише необхідність дотримання часових рамок, визначених у нормативно-правових актах, але й ухвалення рішення, вчинення дії протягом розумного строку, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі «Беррехаб проти Нідерландів» від 21 липня 1998 року, суд, виходячи із конкретних обставин, вважав, «що не було дотримано належного балансу між інтересами сторін і з цієї причини була відсутня пропорційність між заходами, що застосовувалися владою, та правовими цілями, що переслідувалися».

Колегія суддів зазначає, що фактична відмова в погодженні проекту суб`єктом, який не є кінцевим органом в ланці затвердження вказаного проекту з підстав, які не передбачені діючим законодавством, свідчить про порушення принципу пропорційності.

Крім того, відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

В контексті даних спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що розроблення проекту землеустрою спеціалізованою установою та не зазначення відповідачем недоліків вказаного проекту, що передбачені законодавством, нівелює "законні сподівання" та «очікування» позивача в контексті складання проекту рішення про затвердження проекту з землеустрою.

Також, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Зазначений принцип на думку суду передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності».

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

Колегія суддів вважає, що тривале затягування вирішення питання щодо складання проекту рішення про затвердження проекту з землеустрою (тобто фактичне його погодження відповідачем) з вищевказаних необґрунтованих підстав є свідченням дій відповідача в неналежний і непослідовний спосіб та підкреслює порушення обов`язку запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність дій державного органу, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності.

Стосовно дискреційності повноважень відповідача по даній справі суд зазначає, що повноваження по складанню проекту рішення про затвердження проекту з землеустрою (тобто фактичне погодження відповідачем проекту) не є дискреційними.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження, це повноваження суб`єкта владних повноважень, закріплені у законодавстві, обирати у конкретній ситуації між альтернативами управлінськими рішеннями, кожне з яких є правомірним.

Разом з тим, з аналізу спірних правовідносин вбачається, що повноваження відповідача в даному випадку не мають ознак дискреційності, оскільки визначальною обставиною в даному випадку для складання проекту рішення про затвердження проекту з землеустрою є відповідність вказаного проекту з землеустрою діючому законодавству, і в разі такої відповідності (іншого в ході розгляду справи відповідачем доведено не було) існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень в частині складання проекту рішення про затвердження проекту з землеустрою (тобто фактичне його погодження відповідачем). За законом у відповідного органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому вищезазначені повноваження не є дискреційними.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.