Справа № 308/16700/22
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

14.12.2022 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає дана заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що пред`явлений адміністративний позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відтак, позивач звернувся до суду з позовом 12 грудня 2022 року, а отже з пропущенням строків на оскарження. Клопотань щодо поновлення такого строків останнім не подано. Разом з тим не надано будь яких належних та допустимих доказів про те, коли саме позивач отримав оскаржувані постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Так, у позові позивач зазначає, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, матеріали справи не містять документів, підтверджуючих місце реєстрації позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Із позовної заяви вбачається, що відповідачем є Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження пр. Перемоги, 14, м. Київ), Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області не входить до територіальної юрисдикції за місцезнаходження відповідача, оскільки доказів, які б підтверджували зареєстроване місце проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому, згідно з ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Частиною 1 ст. 172 КАС передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відтак, позовній заяві позивач просить:

Скасувати постанови:

- Серії ВМ №00001942 від 22.11.2022 року про накладення 51 000,00 грн.;

- Серії ВМ №00001946 від 22.11.2022 року про накладення 51 000,00 грн.;

- Серії ВМ №00001967 від 22.11.2022 року про накладення 51 000,00 грн.;

- Серії ВМ №00001992 від 22.11.2022 року про накладення 17 000,00 грн.;

- Серії ВМ №00002008 від 23.11.2022 року про накладення штрафу у розмірі 51 000,00 грн.;

- Серії ВМ №00002081 від 28.11.2022 року про накладення штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

по справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, якими ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративно ї відповідальності за ч. 2 ст. 132 КУпАП.

-провадження у справах про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відтак, на переконання судді, дані вимоги є не пов`язаних між собою та не похідні одна від одної, з врахуванням наведеного позивачу слід уточнити позовні вимоги в частині можливості об`єднання в одній позовній заяві виключно тих позовних вимог, які пов`язані між собою згідно КАС України.

Крім того, при зверненні до суду із вищенаведеними позовом, позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі визначеному Законом України про судовий збір, та не додано документів, які б підтверджували обставини та підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Вирішуючи дане питання суддя бере до уваги мотиви, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17.

Так, Велика Палата Верховного Суду виходячи із системного, цільового та граматичного тлумачення наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права дійшла висновку про те, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України у постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), про те, що за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем і відповідачем судового рішення.

Документи, які б слугували підставою для звільнення від сплати судового збору позивачем не надано.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суддя дійшов до висновку, що позивач на підставі ст. 288 КУпАП не звільняється від спати судового збору, та сума судового збору у даній справі повинна становити 496,20 гривень за кожну позовну вимогу.

Відповідно до ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, згідно до чинного законодавства України адміністративний позов підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі не усунення у визначений строк недоліків позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова