Справа № 340/915/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 340/915/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року, (суддя суду першої інстанції Притула К.М.), прийняте в м. Кропивницький в порядку письмового провадження, за позовом приватного підприємства «Агро Євро Партнер» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

03.02.2022 року Приватного підприємства «Агро Євро Партнер» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3 за формою «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) на приватного підприємства "Агро Євро Партнер" () сплачений судовий збір;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) на користь приватного підприємства "Агро Євро Партнер" () витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що уповноваженими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства "Агро Євро Партнер" () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт № 3354/11-28-07-03/42544531 від 01.10.2021. На підставі даного акту, відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду 03.08.2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн. Присуджено на користь приватного підприємства «Агро Євро Партнер» з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області судовий збір у сумі 8312,58 грн. та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що господарські відносини позивача з його контрагентами не підтверджуються по ланцюгу постачання ТМЦ, надані первинні документи бухгалтерського обліку складені для умов формального підтвердження господарських відносин. Відтак, на думку відповідача, податкові повідомлення рішення є обґрунтованими та підстави для їх скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень виданих головним управлінням ДПС у Кіровоградській області від 20.09.2021 № 1723 та № 1724, проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Агро Євро Партнер» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (податкова декларація з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.08.2021 № ).

За результатами перевірки складено акт № 3354/11-28-07-03/42544531 від 01.10.2021 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства « Агро Євро Партнер» () щодо дотримання податкового законодавства при декларування за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» (Т.3 а.с.29-72).

Відповідно до висновків викладених в акті № 3354/11-28-07-03/42544531 від 01.10.2021, перевіркою встановлено зокрема порушення:

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.3, а. 198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за липень 2021 року на 361359,0 грн.;

- п.200.1 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та на підставі п.200.14, ст. 200 кодексу ПП «Агро Євро Партнер» відмовлено в наданні суми бюджетного відшкодування за липень 2021 року в сумі 55185,00 грн;

- п.44.1 ст.44, п.п. «а» п.198.1 ст.198, абз. 1-3 п. 198.2, абз. п.1-2 п.198.3 і абз.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму за липень 2021 року на суму 12133,0 грн.

На підставі висновків зроблених під час перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято зокрема податкові повідомлення-рішення від 05.11.2021 № 3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн., № 3, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що правомірність формування податкової звітності підтверджується належним чином складеними документами первинної бухгалтерської звітності, відтак достатніми є підстави для частково задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а)бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б)залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, від`ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об`єктивна) категорія; різниця між зменшуваним (податкове зобов`язання) та від`ємником (податковим кредитом). Від`ємне (позитивне) значення є результатом математичної дії - віднімання, і в силу дії об`єктивних законів не може бути змінено будь-чиєю волею.

Судом встановлено, що у перевіреному періоді приватне підприємство "Агро Євро Партнер" мало взаємовідносини з ПП «Гідросенд» (4). А саме, 01.04.2021 між ПП "Агро Євро Партнер" (Суборендар) та ПП «Гідросенд» Орендар) укладено договір суборенди № 01042116/1, відповідно якого Орендар передає, а Суборендар бере у тимчасове володіння та користування вагони об`ємом 120 куб.м. Майно, що орендується, знаходиться у володіння та користуванні Орендаря у відповідності до договору оренди №01042116/1 від 01.04.2021 між Орендарем і ТОВ «Діва Логістик Консалт». Суборендар орендує майно для здійснення перевезень вантажів. Вартість користування одним вагоном за одну добу вказується Орендарем у відповідних рахунках та актах наданих послуг (Т.1 а.с.83-84).

Суд зазначає, що виконання договору №01042116/1 від 01.04.2021 підтверджується карткою рахунку 631 за червень, липень 2021 року, актами надання послуг та податковими накладними, а також залізничними накладними. Оплата по договору суборенди підтверджується платіжними дорученнями (Т.1 а.с.85-105).

Стосовно твердження відповідача про те, що посадові особи відповідача на підставі аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних встановили, що ТОВ «Гідросенд» орендує вагони у ТОВ «Діва логістик консалт», які в свою чергу були орендовані у ТОВ «ТАС-Логістик», проте в податкових накладних не зазначено номери вагонів, які орендувались, тому було зроблено зисновок, що не можливо провести ідентифікацію вагонів і визначити джерело їх походження. Також, контролюючий орган робить припущення, що у ТОВ «Діва логістик консалт» недостатня кількість трудових ресурсів, відсутні власні основні фонди, підприємство не є імпортером, а тому неможливо підтвердити походження товару. А також, на посилання в акті перевірки на відповіді АТ «Українська залізниця» від 01.02.2021 № ЦЦІТ-07/15 (вх № 3645/6 від 16.02.2021) та від 05.03.2021 № ЦЦІТ-07/32 (вх № 6040/6 від 16.03.2021).

Суд зазначає, що вказані листи не можуть бути визнані як докази, оскільки листи надані АТ «Українська залізниця» у лютому та березні 2021 року жодним чином не встановлюють обставини пов`язані з здійсненням господарських операцій з вказаним контрагентом у червні та липні 2021 року.

Аналізуючи господарські взаємовідносини приватного підприємства «Агро Євро Партнер» з контрагентом ТОВ «Транзпостач» (), судом встановлено наступне.

01.06.2021 року між ПП «Агро Євро Партнер» та ТОВ «Транзпостач» було укладено договір поставки № 01062116 від 01.06.2021, відповідно до умов якого постачальник -ТОВ «Транзпостач» передає у власність покупцеві - ПП «АГРО ЄВРО ПАРТНЕР» товари в асортименті, а покупець їх приймає та оплачує (Т.1 а.с.107-109).

Пунктом 2.1 договору поставки передбачено, що передача Товару здійснюється на території Постачальника за попередньою домовленістю сторін. У зв`язку з особливостями технологічного циклу виробництва, фізичного переміщення ТМЦ при переході права власності на Товар не відбувається і факт передачі Товару підтверджується підписаними Сторонами відповідної видаткової накладної.

Виконання договору № 11031906 від 11.03.2019 підтверджується наявними в матеріалах справи та наданими під час перевірки картками рахунку 631 за червень-липень 2021 року, видатковими та податковими накладними(Т.1 а.с. 110-120).

На виконання вимог договору поставки ТОВ «Транзпостач» на адресу ПП «АГРО ЄВРО ПАРТНЕР» поставлено олія соєва гідратована першого ґатунку нефасована, шрот соєвий кормовий тостований гранульований насипом.

Зазначений договір поставки, видаткові та податкові накладні, які відображені в акті перевірки підтверджують перехід права власності на товарно-матеріальні цінності між ПП «Агро Євро Партнер» та ТОВ «Транзпостач», а отже породжують рух активів (Т.1 а.с.121-250, Т.2 а.с.1-30).

В подальшому товари, придбані у ТОВ «Транзпостач» були експортовані ТОВ «Агро Євро Партнер», що підтверджується митними деклараціями, міжнародними транспортними накладними, рахунками-фактури, накладними, міжнародними контрактами зі специфікаціями.

Також, судом встановлено, що 01.04.2020 року між ПП «Агро Євро Партнер» та ТОВ «Транзпостач» було укладено договір на переробку давальницької сировини № 01042004/1 від 01.04.2020 (Т.2 а.с.31-34), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов цього Договору роботи з переробки давальницької сировини (насіння сої) у готову продукцію, а Замовник зобов`язується прийняти готову продукцію (олія гідратована, шрот соєвий гранульований/негранульований, соєва оболонка, соєвий фосфатидний концентрат) і оплатити роботу (п. 1.1 Договору).

У зв`язку зі специфікою діяльності та місцезнаходженням Замовника за адресою потужностей, на яких здійснюється виробництво, передача сировини на переробку здійснюється через оформлення товарно-транспортних накладних (п. 3.1 Договору).

Прийом сировини здійснюється Виконавцем на підставі актів приймання-передачі (п. 3.2 Договору).

Виконання договору № 01042004 від 01.04.2020 підтверджується наявними в матеріалах справи та наданими позивачем під час перевірки картками рахунку 631 за червень 2021 року, актами надання послуг з переробки та податковими накладними.

В подальшому товари, придбані у ТОВ «Транзпостач» були експортовані ТОВ «Агро Євро Партнер», що підтверджується митними деклараціями, міжнародними транспортними -накладними, рахунками-фактури, накладними, міжнародними контрактами зі специфікаціями.

Стосовно посилання відповідача на те, що ПП «Агро Євро Партнер» придбало сою за договором № 05052114 від 05.058.2021 у постачальника ТОВ «Зентені», суд погоджується з доводами позивача, що наявність або відсутність матеріальних та трудових ресурсів у постачальника ТОВ «Зентені» жодним чином не виключає факт отримання послуг з переробки у ТОВ «Транзпостач». Крім того, контролюючим органом не досліджувалось та не доведено, що сировина яка була надана Позивачем ТОВ «Транзпостач» для переробки була придбана тільки у ТОВ «Зентені».

Окрім того, відповідно до розрахунку податкового зобов`язання та штрафних фінансових санкцій (штрафів) по акту перевірки від 01.10.2021 № 3354/11-28-07-03/42544531 №2986/11-28-07-03/42544531 ПП «Агро Євро Партнер» код 42544531, до податкового повідомлення-рішення форми «В1», «В3» та «В4» податку на додану вартість, господарські взаємовідносини з ТОВ «Зентері» не були підставою виникнення податкового зобов`язання позивача (Т.3 а.с.107).

Щодо господарських взаємовідносин позивача із контрагентом ПП «ВІКТОР І К» (8) встановлено наступне.

15.02.2020 між ПП «Агро Євро Партнер» (покупець) та ПП «Віктор і К» (постачальник) було укладено договір поставки № 15021904, за яким постачальник передає у власність покупцеві товари в асортименті, а покупець їх приймає та оплачує (Т.2 а.с.79-81).

Пунктом 2.1 договору поставки передбачено, що передача Товару здійснюється на території Постачальника за попередньою домовленістю сторін. У зв`язку з особливостями технологічного циклу виробництва, фізичного переміщення ТМЦ при переході права власності на Товар не відбувається і факт передачі Товару підтверджується підписаними Сторонами відповідної видаткової накладної.

На виконання вимог договору поставки ПП «Віктор і К» на адресу ПП «Агро Євро Партнер» поставлено шрот соняшниковий, олію соняшникову нерафіновану невиморожену тершого сорту.

Зазначений договір поставки, видаткові та податкові накладні, підтверджують перехід права власності на товарно-матеріальні цінності між ПП «Агро Євро Партнер» та ПП «Віктор і К», а отже породжують рух активів (Т.2 а.с.82-250, Т.3 а.с.1-28).

В подальшому товари, придбані у ПП «Віктор і К» були експортовані ТОВ «АГРО ЄВРО ПАРТНЕР», що підтверджується митними деклараціями, міжнародними транспортними накладними, рахунками-фактури, накладними, міжнародними контрактами зі специфікаціями, податковими накладними.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про заниження позивачем ПДВ, сплачених в ціні товару, поставленого на адресу позивача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час проведення перевірки, податковим органом зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства з огляду на аналіз податкової інформації про відсутність у контрагентів позивача трудових та матеріальних ресурсів.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах І Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), а саме: … коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.

Фіктивність господарських операцій може бути встановлена лише судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з надання послуг позивачеві, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків.

Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції відповідачем не доведено факту порушення позивачем вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з його контрагентами.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу достатності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 361 359,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 180 680,00 грн. та податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 05.11.2021 № 3, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 12 133,00 грн.

Стосовно стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з Акту наданих послуг № 1/0802 від 08.02.2022 адвокатом виконані наступні роботи:

- аналіз законодавства що стосується пред`явленого позову та дослідження судової практики 3 години;

- збирання та аналіз документів, які можуть бути використані як доказ у справі 5 годин;

- підготовка та складання позовної заяви та підготовка копій документів до позовної заяви відповідно до кількості сторін та подання позову до суду 10 годин;

Загальна кількість часу, витраченого адвокатом для надання правничої допомоги Позивачу складає 18 год. Загальна вартість правничої допомоги становить 18 000 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 1215 від 28.12.2021 позивач оплатив консультаційні послуги адвоката в сумі 18000 грн.

Отже, витрати позивача в розмірі 18000 грн. на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та повністю доводяться належними і допустимим доказами.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру таких витрат, керуючись принципом співмірності витрат на правничу допомогу та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи у співмірності до наданих послуг, становить 5000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградській окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року в адміністративній справі №340/915/22 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай