Справа № 295/5128/22
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/5128/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП в Житомирській області Головань Олега Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ 655930 від 24.05.2022. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.05.2022 року винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121, ст. 125, ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що він керуючи транспортним засобом під час руху не використовував засоби пасивної безпеки ремені безпеки та в разі вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію. На переконання позивача, постанова від 14.08.2022 рокує протиправною, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 15.06.2022 суд відкрив провадження у справі, та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Ухвалою від 22.08.2022 по справі замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

19.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник до Головного управління Національної поліції в Житомирській областіпросить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовує свої вимоги тим, що оскаржувана постанова складена у відповідності до норм чинного законодавства, інспектор повно та всебічно розгляну в справу про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.05.2022 інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП капітаном поліції Головань О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №655930, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ст. 125 ст. 36 КУпАП.

Згідно змісту постанови ОСОБА_1 о 19 год. 15 хв. в с. Глибочиця по вул. Київській, 98 керував транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не використовував засоби пасивної безпеки ремені безпеки та в разі вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію.

Даючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини шостої статті 121).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП України без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції, встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В частині 3 статті 258 КУпАП вказано про те, що протокол не складається, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується. Відповідно до санкції ч. 5 ст. 121 КупАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення в цьому випадку не складається.

Статтею 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128,частинами першою і другою статті 129,статтями 139 і 140цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту постанови серії БАБ №655930 від 24.05.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено, що в останній відсутні посилання на порушенні пункти правил дорожнього руху позивачем.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості зокрема про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

При цьому, згідно п. 2 Р. IV Інструкції № 1395 зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд відхиляє доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Надаючи оцінку доводам позивача про недопустимість наданого відповідачем електронного доказу - відеозапису на оптичному диску, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно п. 6 Р. 8 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 (далі - Інструкція № 1026), дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений відповідачем до матеріалів справи в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі, та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року (справа № 524/9716/16-а) зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

В оскаржуваній постанові у графі: «до постанови додаються» зазначено: «відео з боді камери», натомість не зазначена повна назва, серія, номер вказаного технічного засобу.

Відповідно до п. 2 Р. 2 Інструкції № 1026 портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Згідно п. 3 Р. 2 Інструкції № 1026 портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

З додатку 1 до Інструкції № 1026 вбачається, що в журналі обліку зазначається інвентарний номер обладнання.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що зазначення у постанові «відео з боді камери» - є відомостями про технічний пристрій, яких достатньо для їх ідентифікації згідно з нормами чинного законодавства, оскільки необхідною інформацією для ідентифікації технічного пристрою відеофіксації, як вбачається зі змісту Інструкції № 1026, є інвентарний номер обладнання, який в оскаржуваній постанові не зазначено.

Частиною третьою статті 286 КАС передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають задоволенню, із скасуванням судом оскаржуваної постанови та закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 496,20 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов, задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №655930 від 24.05.2022 року, складену інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП в Житомирській області Головань О.С., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 5 ст. 121, ст. 125 ст. 36 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Житомирській області (юридична адреса: 10008, м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37, ).

Інспектор СРПП ВП №1 Житомирського РУП в Житомирській області Головань О.С. (адреса: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 88).

Суддя І.Г. Перекупка