Справа № 280/3783/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3783/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року (суддя Масименко Л.Я., повне судове рішення складено 05 вересня 2022 року) в справі № 280/3783/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії з 16 листопада 2021 року відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та сплатити заборгованість по пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 16 листопада 2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 16 листопада 2021 року перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням раніше виплачених сум; стягнуто на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що уточнююча довідка № 14/9 від 04 січня 2022 року ПрАТ «Запорізькій залізорудний комбінат» має бути перевірена, а після перевірки відповідач може повернутися до питання визначення права на пенсію. При цьому звертає увагу, що зараз підприємство знаходиться на непідконтрольній території.

При вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу судом першої інстанції не враховано, що ордер на право надання правничої допомоги від 01 червня 2022 року видан на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги № 1177 від 24 травня 2022 року, звіт про надання послуг надано без розрахунку наданих послуг з детальним описом, не зазначено кожного виду роботи, документи не містять посилання на справу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, з 16 листопада 2021 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 20 травня 2022 року №4940-4275/0-02/8-0800/22 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомлено, що ними проводиться перевірка достовірності довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, від 04 січня 2022 року № 14/9, видану ПрАТ «ЗЗРК», тому після проведення перевірки підтвердження даних вищезазначеної довідки можливо буде повернутися до питання визначення права на обчислення пенсійної виплати згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Суд першої інстанції вважав, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Записи трудової книжки позивача містять відомості щодо професії позивача та роботи позивача протягом повного робочого дня під землею з 07 червня 2005 року по 10 червня 2019 року включно.

Застосувавши загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини, суд першої інстанції дійшов висновку, що уточнююча довідка, видана ПрАТ «ЗЗРК», має бути врахована органами Пенсійного фонду України при розгляді питання щодо перерахунку пенсії позивача, а також про протиправність не розрахунку пенсії позивача відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з посиланням на неможливість перевірки достовірності видачі довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, № 14/9 від 04 січня 2022 року, оскільки підприємство перебуває на тимчасово не підконтрольній території.

Оскільки відповідачем протиправно не здійснено розрахунок пенсії позивача під час її призначення відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ у Запорізькій області провести перерахунок та виплатити пенсію позивачу з 16 листопада 2021 року відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням виплачених сум.

Стосовно питання розподілу витрат не професійну правничу допомогу судом першої інстанції зазначено, що позивачем 24 травня 2022 року укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №1177 з адвокатом Коваленком Володимиром, згідно з яким адвокат взяв на себе зобов`язання представляти та захищати інтереси клієнта відповідно до законодавства України, а клієнт зобов`язався своєчасно оплатити його послуги, а пунктом 3.4. договору передбачено, що винагорода (гонорар) у фіксованому розмірі 10000,00 грн. сплачується після укладення договору.

Судом першої інстанції вказано, що факт надання правової допомоги підтверджено звітом про надані послуги від 22 червня 2022 року, оплата правничої (правової) допомоги за договором від 05 листопада 2021 року підтверджується квитанцією від 22 червня 2022 року № 1177 про сплату 10000,00 грн.

Суд першої інстанції вважав, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, тому дійшов висновку, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, з 16 листопада 2021 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача з питання обчислення пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 20 травня 2022 року №4940-4275/0-02/8-0800/22 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомлено позивача, що проводиться перевірка достовірності довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, від 04 січня 2022 року № 14/9, яка видана ПрАТ «ЗЗРК», тому після проведення перевірки підтвердження даних вищезазначеної довідки можливо буде повернутися до питання визначення права на обчислення пенсійних виплат згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Записами трудової книжки ОСОБА_1 доводиться, що 07 червня 2005 року ОСОБА_1 прийнята учнем підземної стовбурової шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею (запис 11); 20 липня 2005 року ОСОБА_1 переведено підземним стовбуровим підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею (запис 12); 21 травня 2014 року підприємство перейменовано на Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (запис 13); 10 червня 2019 року ОСОБА_1 продовжує працювати (запис 14).

Довідкою №14/224 від 10 червня 2019 року, виданою ПрАТ «ЗЗРК», уточнюючою особливий характер праці та умов праці, підтверджено, що з 07 червня 2005 року по час видачі довідки ОСОБА_1 працює в ПрАТ «ЗЗРК» учнем підземного стовбурного, підземним стовбурним з повним робочим днем під землею на виробництві згідно зі списком 1 розділ 1 пункт 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461. Підземний пільговий стаж робітника, зайнятого в добуванні залізної руди на підземних роботах повний робочий день за списком № 1 складає 14 років 00 міс 03 дні.

Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у обчислення пенсії позивача з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.

Частиною першої статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Верховною Радою України 02 вересня 2008 року прийнято Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI (далі - Закон №345-VI), який спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 8 Закону №345-VІ встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Тобто, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку, передбаченому Законом №345-VI, є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Як вище встановлено судом, позивачу призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах за списком №1, проте органом Пенсійного фонду розмір пенсії обчислюється без врахування вимог статті 8 Закону №345-VI, через не врахування уточнюючою довідки.

При цьому підставою не врахування такої довідки є те, що органом Пенсійного фонду має бути проведена перевірка довідки, а також, що підприємство, що видало довідку, (ПрАТ «ЗЗРК») знаходиться на окупованій (непідконтрольній) території.

Приписами статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, (далі - Порядок №637) встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що в період з 07 червня 2005 року по час видачі довідки (10 червня 2019 року) ОСОБА_1 працює в ПрАТ «ЗЗРК» учнем підземного стовбурного, підземним стовбурним з повним робочим днем під землею на виробництві згідно зі списком 1 розділ 1 пункт 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461. Підземний пільговий стаж робітника, зайнятого в добуванні залізної руди на підземних роботах повний робочий день за списком № 1 складає 14 років 00 міс 03 дні.

Вказана посада відноситься до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у вказаній довідці містяться всі необхідні відомості, визначені Порядком №637, зокрема, періоди роботи, професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, номер списку, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначені довідки.

Форма довідки повністю відповідає формі, яка встановлена Додатком №5 до Порядку № 637.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок 383), який регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Фактично єдиною підставою для неврахування органами Пенсійного фонду цієї довідки для цілей обчислення розміру пенсії за статтею 8 Закону №345-VI є неможливість перевірки довідки, яка видана підприємством, розташованим на тимчасово окупованій території України.

Статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII), який також встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною першою статті 18 Закону № 1207-VII передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Приписами частини другої статті 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною третьою статті 9 Закону № 1207-VII в редакції Закону № 2217-IX від 21 квітня 2022 року визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відносно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Верховним Судом в постанові від 27 березня 2018 року в справі №569/15943/16-а зроблено висновок, що відсутність у відповідача можливості перевірити достовірність наданих позивачем документів, які підтверджують його право на пільгову пенсію, внаслідок проведення антитерористичної операції та знаходження підприємств на тимчасово окупованій території, не може порушувати його право на отримання пенсії.

Відтак, при вирішенні цієї справи необхідно застосовувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, а також правові висновки з цього питання, викладені в постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №423/1324/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а та від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини, та зроблено правильний висновок, що всупереч гарантованому статтею 46 Конституції України праву громадян на соціальний захист ГУ ПФУ безпідставно не враховано довідку, видану підприємством, що знаходяться на тимчасово окупованій території, при вирішенні питання про право позивача на отримання належного розміру пенсії.

Також суд погоджує висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ у Запорізькій області провести перерахунок та виплатити пенсію позивачу з 16 листопада 2021 року відповідно до вимог статті 8 Закону №345-VI з урахуванням виплачених сум.

Доводи апелянта зводяться до неможливості перевірки уточнюючої довідки та спростовані приведеними вище висновками суду.

Стосовно питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на укладення з адвокатом В. Коваленком договору від 24 травня 2022 року про надання правничої (правової) допомоги №1177, згідно з яким адвокат має представляти та захищати інтереси клієнта відповідно до законодавства України, а клієнт зобов`язався своєчасно оплатити його послуги.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що винагорода (гонорар) у фіксованому розмірі 10 000,00 грн. сплачується після укладення договору.

Факт надання правової допомоги підтверджено звітом про надані послуги від 22 червня 2022 року, оплата правничої (правової) допомоги за договором підтверджується квитанцією від 22 червня 2022 року № 1177 про оплату 10 000,00 грн.

Відтак, факт надання професійної правничої допомоги та сплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суми 3 000,00 грн. (яка стягнута судом першої інстанції) підтверджено наявними в матеріалах справи документами.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт перший частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на доведеність факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи в розмірі присудженої судом першої інстанції суми (3 000,00 грн.), недоведеність відповідачем неспівмірності розміру таких витрат зі складністю справи, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції, що ордер на право надання правничої від 01 червня 2022 року видано на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги № 1177 від 24 травня 2022 року, є хибними через відсутність в договорі № 1177 від 24 травня 2022 року посилань на безоплатність надання правової допомоги.

Стосовно зазначення відповідачем, що звіт про надання послуг надано без розрахунку наданих послуг з детальним описом, не зазначено кожного виду роботи, документи не містять посилання на справу, суд вказує, що звіт про надані послуги від 22 червня 2022 року містить вид та опис наданих послуг, а не зазначення вартості кожного виду послуг не робіть цей звіт неналежним доказом фактичного надання правничої допомоги з урахуванням того, що гонорар адвоката визначений у фіксованій сумі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 280/3783/22 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 280/3783/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 19 грудня 2022 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко