Справа № 140/15195/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/15195/21 пров. № А/857/7895/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Судова-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Кухтея Р.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року у справі № 140/15195/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,-

суддя в 1-й інстанції - Ковальчук В.Д.,

час ухвалення рішення - не вказано,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Національної поліції України (далі також відповідач, НП України) про визнання протиправними та скасування наказів від 29.10.2021 №2152 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 15.11.2021 №1592 о/с в частині припинення державної служби, відповідно до п.4 (вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення) ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», від 01.12.2020 № 1349 о/с в частині призначення ОСОБА_1 , державного службовця 8 рангу на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном Національної поліції України; поновлення на посаді головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав людини Національної поліції України з дня незаконного призначення, тобто з 01.12.2020; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дня незаконного призначення по день ухвалення рішення у справі з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №140/4379/20, наказом Національної поліції України від 22.09.2020 №1058 о/с позивача поновлено на посаді головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав людини НП України. 12.10.2020 року начальником Департаменту кадрового забезпечення НП України генералом поліції третього рангу Оксаною Хоменко позивача попереджено про наступне вивільнення, відповідно до абз.1 ст.49-2 Кодексу законів про працю України та на підставі наказу НП України від 28.12.2019 №1350 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції», згідно з яким посаду, яку обіймав позивач, скорочено. Також, попереджено про можливе наступне припинення державної служби, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та ст.40 КЗпП України, - скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі. Наказом НП України від 01.12.2020 №1349 о/с позивача було переведено на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном (далі ДУМ). Не погоджуючись з даним наказом 06.01.2021 позивач подав скаргу в Національну поліцію України. За невихід на службу позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (наказ НП України 17.02.2021 №201) та попередження про неповну службову відповідність (наказ НП України від 26.03.2021 №433). Зазначені дисциплінарні стягнення оскаржуються позивачем у справі №140/2107/21. Наказом НП України від 08.09.2021 №753 розпочато дисциплінарне провадження з метою встановлення відсутності позивача на службі з 22.01.2021 по 07.09.2021. За результатами розгляду вказаного дисциплінарного провадження, наказом НП України від 29.10.2021 №2152, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби (лист НП України від 03.11.2021 №5765/31/02-2021).

Позивач вважає незаконними накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади державної служби, оскільки дисциплінарною комісією не досліджено факти порушення при призначенні його на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці ДУМ НП України, своєчасно не проінформовано його про дату засідання дисциплінарної комісії, не надано можливості надати пояснення дисциплінарній комісії та скористатися правом на правову допомогу адвоката, порушено строки проведення дисциплінарного провадження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт у поданій апеляційній скарзі, зокрема, зазначає про те, що протиправність наказу НП України від 01.12.2020 №1349о/с входить до предмета доказування у справі та не вимагає заявлення самостійної позовної вимоги про визнання його протиправним і скасування. Аргументи про відсутність підстав для видання цього наказу суд має оцінити під час розгляду вимоги про протиправність наказів НП України від 29.10.2021 №2152 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 15.11.2021 №1592 о/с, в частині припинення державної служби ОСОБА_1 .. Таким чином, судом першої інстанції надано оцінку про законність наказу НП України від 01.12.2020 №1349 о/с поверхнево, базуючись лише на доводах відповідача, в той час як аргументи позивача про незаконність даного наказу, наведені у позові та відповіді на відзив судом повністю проігноровані, а тому питання законності наказу НП України від 01.12.2020 №1349о/с потребує додаткового ґрунтовного дослідження. Також вказує про те, що у дисциплінарних провадженнях, що здійснювались відповідно до наказів НП України від 30.12.2020 №1049 та від 05.02.2021 №96, позивач неодноразово надавав пояснення щодо причин відсутності на службі, а саме, незаконність процедури його призначення наказом від 01.12.2020 №1349о/с, таким чином, твердження НП України про те, що причини відсутності позивача на службі невідомі є абсурдним. Також апелянт зазначає, що відповідачем неправомірно застосовано ст. 43 Закону України «Про державну службу», оскільки зміни істотних умов державної служби не відбулося, а фактично позивача було переведено на іншу посаду без його згоди та з порушенням вимог ст.41 зазначеного Закону, крім того, НП України навіть не здійснювалось повідомлення позивача про зміну істотних умов державної служби та не видано наказу (розпорядження) про зміну істотних умов, що свідчіть про відсутність зміни істотних умов державної служби, а також про незаконність наказу НПУ від 01.12.2020 №1349о/с про призначення на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном, що в свою чергу свідчить про незаконність наказів НП України від 29.10.2021 №2152 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 15.11.2021 №1592 о/с в частині припинення державної служби.

З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі, апелянт приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Національна поліція України в особі уповноваженого представника, подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, таке рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим.

Зазначає про те, що із аналізу апеляційної скарги позивача свідчить, що фактично скаржник намагається спонукати суд апеляційної інстанції дослідити наказ НПУ від 01.12.2020 №1349о/с про призначення його на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном та надати висновок щодо його законності, посилаючись на ту обставину, що даний наказ є підставою його позову. Також відповідач вказує на те, що правова позиція щодо незаконності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яка наведена апелянтом в апеляційній скарзі, стосуються виключно обґрунтування незаконності його призначення на посаду наказом НПУ від 01.12.2020 №1349 о/с. Зазначає, що перевірка законності наказу НП України від 01.12.2020 №1349о/с про призначення позивача на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном на даний час є недопустимою, бо правовідносини набули статусу усталених, оскільки ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі №140/15195/21, якою позивачу також відмовлено у поновлені строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу НП України від 01.12.2020 №1349 о/с в частині, а його позовну заяву в цій частині повернуто без розгляду. Відповідач вважає, що дисциплінарною комісією добросовісно та у відповідності до норм законодавства неодноразово повідомлялось позивача про початок дисциплінарного провадження, засідання комісії та необхідність надання пояснень, що підтверджується матеріалами, які містяться в дисциплінарній справі, проте, як свідчить акт від 29.10.2021, у строк не більше ніж 2 календарних дні до закінчення строку прийняття Головою НП України рішення (до 28.10.2021 включно) про накладення на позивача дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження ОСОБА_1 не надав письмові пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу НП України.

Відповідач вважає апеляційну скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Скаржник подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з відзивом на апеляційну скаргу не погоджується у повному обсязі, вважає, що представник відповідача не спростував твердження та аргументи стосовно суті апеляційної скарги. Звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутнє повідомлення про зміну істотних умов державної служби відповідно до ч.4 ст. 43 ЗУ «Про державну службу», що свідчить про грубі та систематичні порушення положень чинного законодавства та прав позивача з боку працівників НП України про порушення процедури призначення апелянта, а отже і про незаконність наказу НП України від 01.12.2020 №1349о/с. Апелянт вказує, що протиправність наказу НП України від 01.12.2020 №1349о/с входить до предмета доказування у справі та не вимагає заявлення самостійної позовної вимоги про визнання його протиправним і скасування. Також зазначає, що у даній справі апелянтом оскаржується наказ про звільнення та наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності за прогул, які є наслідком порушення процедури призначення і прийняття наказу НП України від 01.12.2020 №1349о/с. Апелянт просить задовольнити позов у повному обсязі.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на те, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі №140/2107/21 в поновленні строків в частині оскарження наказу Національної поліції України від 01.12.2020 № 1349 о/с відмовлено та позовну заяву в цій частині залишено без розгляду, а тому відповідно і підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на посаді головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав людини Національної поліції України з дня призначення, тобто з 01.12.2020 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Суд першої інстанції зазначає, що дисциплінарною комісією добросовісно та у відповідності до норм законодавства неодноразово повідомлялося позивача про початок дисциплінарного провадження, засідання комісії та необхідність надання пояснень, що підтверджується матеріалами, які містяться в дисциплінарній справі, а тому твердження позивача про неповідомлення його про засідання дисциплінарної комісії є необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу. Суд першої інстанції вказує на те, що позивач в позовній заяві не заперечує факту відсутності на робочому місці, а тому враховуючи викладене, суд вважає, що Національною поліцією України під час здійснення дисциплінарного провадження та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було дотримано всіх вимог законодавства, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів від 29.10.2021 № 2152 , 15.11.2021 № 1592 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

За правилами частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 64 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 5 частини 2 цієї статті, дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно ч.1, 5 ст.66 цього Закону, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно ч.6 ст.66 Закону України «Про державну службу», дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Таким чином, об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства і свідчать про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

В силу положень ч.1 ст.68 Закону №889-VIII, дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Згідно ч.1, 2 ст.69 Закону №889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Статтею 71 вказаного Закону передбачено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Як передбачено ч.5, 6 ст.74 вказаного Закону №889-VIII, дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України «Про державну службу», перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 цього Закону №889-VIII, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок №1039 затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року (далі Порядок №1039).

Строк здійснення дисциплінарного провадження визначається міністром або суб`єктом призначення з урахуванням встановленого законодавством строку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, а тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів ( п.5 Порядку №1039).

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія (п.7 Порядку №1039).

Комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком (п.13 Порядку №1039).

Пунктом 31 Порядку №1039 передбачено, що дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді. Державний службовець має право: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону №889-VIII, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії; надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника. Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.

Пунктом 32 Порядку № 1039, визначено, що про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання. Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця (п.33 Порядку №1039).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії. Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні (п.33 Порядку №1039).

Пунктом 35 Порядку №1039 передбачено, що комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.

Одночасно із внесенням суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) відповідно до статті 75 Закону №889-VIII. Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу. У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення (керівником державної служби) рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.

За результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (керівника державної служби). Після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) передає дисциплінарну справу до служби управління персоналом державного органу, стосовно посадової особи якого здійснювалося дисциплінарне провадження (державного органу, в якому здійснювалося дисциплінарне провадження), для її зберігання в установленому порядку (п.36 Порядку №1039).

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Так, з матеріалів справи встановлено, що на підставі необхідності здійснення перевірки обставин невиходу на службу без поважних причин державного службовця ОСОБА_1 , викладених в доповідній записці директора Департаменту управління майном НП України Реви І.П. (вих. ДУМ від 11 серпня 2021 року № 4149/31/01-2021, вх. Департаменту документального забезпечення від 13 серпня 2021 року № 26953) винесено наказ НП України від 08.09.2021 №753, яким розпочато дисциплінарне провадження з метою встановлення відсутності позивача на службі з 22.01.2021 по 07.09.2021 та створення дисциплінарної комісії.

15.09.2021 протоколом № 1 засідання дисциплінарної комісії, серед інших питань вирішено запросити позивача на засідання щодо розгляду дисциплінарної справи, яке призначено на 22.09.2021 об 11:00. З цією метою, листом Департаменту головної інспекції НПУ від 15.09.2021 № 713/15-2021 позивачу направлено відповідне повідомлення поштовим зв`язком, що підтверджується фіскальним чеком № від 15.09.2021, а також додатково, з метою своєчасного отримання позивачем зазначеного повідомлення, дисциплінарною комісією на електронну адресу останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 було також надіслано згадане повідомлення із датою та часом чергового засідання дисциплінарної комісії, що підтверджується роздруківкою вихідного повідомлення. Направлення вказаних повідомлень були зафіксовані відповідним протоколом від 15.09.2021, як цього вимагає ч. 1 ст. 9-1 Закону (а.с. 145-153, Том1).

22.09.2021 о 11:00 год. позивач на засідання дисциплінарної комісії не прибув, а тому листом Департаменту головної інспекції НП України від 22.09.2021 № 768/15-2021 позивача повторно повідомлено про засідання дисциплінарної комісії, яке призначене 27.09.2021 о 16.00 год. Таке направлення було здійснено поштовим зв`язком, що підтверджується фіскальним чеком № від 22.09.2021, а також направлено на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується роздруківкою надіслання вихідного листа. Направлення вказаних повідомлень були також зафіксовані відповідним протоколом від 22.09.2021 (а.с. 167-174, Том1).

24.09.2021 року на електронну адресу надійшло клопотання позивача від 23.09.2021 про перенесення засідання дисциплінарної комісії, яке, у зв`язку із закінченням робочого дня та на передодні вихідних днів, було зареєстроване 27.09.2021. Розглянувши вказане клопотання дисциплінарною комісією відкладено відповідне засідання на 05.10.2021 о 11.00 год. про що позивача повідомлено листом Департаменту головної інспекції від 29.09.2021 № 826/15-2021. Зазначене повідомлення було направлено на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується роздруківкою надсилання вихідного листа, а також на прохання позивача, разом із повідомленням про виклик, позивачу було направлено доповідну записку директора Департаменту управління майном НПУ Реви І.П. від 11.08.2021 № 4149/31/01-2021, а також наказ НПУ від 08.09.2021 № 753, що зафіксовано у відповідному протоколі від 29.09.2021 (а.с. 178-180, Том1).

27.09.2021 голова дисциплінарної комісії звернувся з доповідною запискою до Голови НП України щодо продовження строків здійснення дисциплінарного провадження до 60 календарних днів. На підставі звернення, наказом НП України від 28.09.2021 №810 продовжено тривалість здійснення зазначеного дисциплінарного провадження до 60 календарних днів, тобто до 07.11.2021 (а.с. 53-55, Том 1).

05.10.2021 позивач на засідання дисциплінарної комісії не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому голова дисциплінарної комісії здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон позивача ( НОМЕР_1 ) та повідомив йому про надсилання листа ДП від 29 вересня 2021 року № 826/15-2021 на поштову та електронну адресу позивача, а у свою чергу позивач під час телефонної розмови повідомив, що зазначеного листа він на пошті не отримував, оскільки не має можливості цього зробити, та не прибуде на засідання дисциплінарної комісії, утвореної наказом НП України від 08 вересня 2021 року № 753, при цьому письмові пояснення з приводу інформації, викладеної в доповідній записці директора ДУМ Реви І.П. від 11 серпня 2021 року № 4149/31/01-2021, він надати відмовився без зазначення причини. Про зазначений дзвінок складено акт від 05.10.2021 (вих. ДП від 05 жовтня 2021 року № 877/15-2021) відповідно до пункту 32 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1039. Варто також зазначити, що факт здійснення такого телефонного дзвінка скаржником не заперечується.

Відповідно до подання дисциплінарної комісії, утвореної наказом НП України від 08.09.2021 року №753, рекомендовано за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.12 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», порушення вимог внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затвердженого наказом НП України від 30.07.2016 №654, що полягає у відсутності на службі без поважних причин у період з 21.01.2021 по 07.09.2021 року, керуючись статтями 65, 66, 67, 77 Закону України «Про державну службу», притягнути державного службовця 8 рангу ОСОБА_1 , головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном НП України, до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби (а.с. 159-170,Том 2)

За результатами розгляду вказаного дисциплінарного провадження, наказом НП України від 29.10.2021 №2152, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби (а.с. 171-172, Том2).

15.11.2021 винесено наказ НП України №1592 о/с в частині припинення державної служби, відповідно до п.4 (вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення) ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що дисциплінарною комісією добросовісно та у відповідності до норм законодавства неодноразово повідомлялося позивача про початок дисциплінарного провадження, засідання комісії та необхідність надання пояснень, що підтверджується матеріалами, які містяться в дисциплінарній справі.

Окрім того, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказом НП України від 01 грудня 2020 року № 1349 о/с позивача було призначено на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці ДУМ з одночасним звільненням з посади головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав людини НП України. Однак, з дня призначення на посаду позивач до служби не приступив, за що наказами НПУ від 17.02.2021 № 201 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та від 26.03.2021 № 433 - дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позивач, не погодившись із наказом Національної поліції України від 01.12.2020 № 1349 о/с про призначення на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном, 28.02.2021 оскаржив його до Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/2107/21. Як вбачається із ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року - позивач 30.03.2021 на електронну адресу суду надіслав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, зокрема додатково просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.03.2021 № 433 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (далі наказ № 433 від 26.03.2021); визнати незаконним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказами НП України від 17.02.2021 № 201 та від 26.03.2021 №433.

Розглядаючи дану справу Волинський окружний адміністративний суд ухвалою від 13.07.2021 частково задовольнив клопотання НП України та ухвалив позовну заяву позивача в частині оскарження наказу від 01 грудня 2020 року №1349 о/с про призначення позивача на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном залишити без розгляду. Ухвалою від 04.08.2021 провадження в адміністративній справі № 140/2107/21 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог. Вказана ухвала суду від 13.07.2021 залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі № 140/2107/21, а касаційна скарга позивача повернута без розгляду.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що наказ Національної поліції України від 01.12.2020 №1349 о/с про призначення на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном на даний час є чинний та не скасований. Також чинними залишаються накази НП України від 17.02.2021 №201 та від 26.03.2021 №433 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо того, що, враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на посаді головного спеціаліста відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області) Управління забезпечення прав людини Національної поліції України з дня призначення, тобто з 01.12.2020 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Судом встановлено, що позивач до служби не приступав, що підтверджується поясненнями працівників Департаменту управління майном, актами про відсутність на робочому місці та іншими матеріалами, які містяться в дисциплінарній справі, а також не заперечується позивачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Національною поліцією України під час здійснення дисциплінарного провадження та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було дотримано всіх вимог законодавства, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів від 29.10.2021 №2152 , 15.11.2021 №1592 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.139, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року у справі № 140/15195/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 21 грудня 2022 року