Справа № 140/1687/22
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 140/1687/22

адміністративне провадження № К/990/34385/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/1687/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» до Головного управління ДПС у Волинській області та Головного управління Державної казначейської служби у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо не внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ за квітень 2020 року в розмірі 992208 грн; зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв необхідні дані щодо відшкодування ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» суми ПДВ за квітень 2020 року у розмірі 992 208 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь позивача відшкодування шкоди заподіяної протиправною бездіяльністю Головного управління Волинській області у розмірі 6000 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» пеню за затримку у відшкодуванні ПДВ, а також пеню за затримку у внесені відомостей про судове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі №140/16889/20, яке набрало законної сили, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 144622,42 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління, яка полягає в не внесенні до Реєстру заяв даних щодо узгодженої суми 992208 грн бюджетного відшкодування ТОВ, згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2021 року №. Зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області внести до Реєстру заяв дані щодо узгодженої суми 992208 грн бюджетного відшкодування ПДВ згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2021 року № на користь ТОВ«ФОРЕСТ-ОВ». Стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ТОВ шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу, у розмірі 6000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 4962,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 рокут в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» пені на суму невиплаченої бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та розподілу судових витрат, прийнято постанову, якою позов в цій частині задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» пеню у розмірі 43174,50 грн на суму невиплаченої бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 27 липня 2021 року по 20 січня 2022 року по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року. В решті позову в цій частині відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору за подання позову у сумі 5609,61 грн. В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду 12 квітня 2022 року залишено без змін. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2481,00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Волинській області вже зверталося до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року та від 16 листопада 2022 року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

06 грудня 2022 року до Верховного Суду надійшла втретє подана касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/1687/22.

Під час перевірки втретє поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Крім того, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Суд звертає увагу скаржника, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником зроблено вказівку на постанови Верховного Суду без належного обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судами рішень з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/1687/22 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов