Справа № 380/4378/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року

справа № 380/4378/21

провадження № П/380/4441/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Савка В.А,

за участю:

представники позивача Казимірська М.П., Дідик О.Л.,

представник відповідача Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Б.М.В." до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

приватне підприємство "Б.М.В." (далі позивач, ПП "Б.М.В.") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.08.2020 № .

Ухвалою від 26.03.2021 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 06.10.2021 суд за клопотанням представника відповідача продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою від 12.01.2022 суд витребував у Головного управління ДПС у Львівській області оригінали направлень від 17.06.2020 № 3532, від 17.06.2020 № 3533, від 24.06.2020 № 3582 на проведення фактичної перевірки приватного підприємства "Б.М.В."

Ухвалою від 27.04.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 27.04.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що про проведення фактичної перевірки, за результатами якої складено акт та податкове повідомлення рішення відповідач у встановлений законом спосіб не повідомляв. Також зазначає, що у зв`язку з відсутністю наказу про призначення фактичної перевірки не видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки. В Акті перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 25.06.2020 № 0714/13/18/РРО/25238725 також не зазначено, що стало підставою проведення перевірки відповідача. Вважає, що підстави для проведення перевірки були відсутні, а перевірка, яка проведена без підстав не може мати правових наслідків. Крім цього, звертає увагу на те, що проведення перевірки в присутності керівника та/чи відмови керівника від підписання акту перевірки не знаходять свого підтвердження. По-перше, згідно з Вступною частиною Акту перевірки перевірка проведена у присутності директора, проте не зазначено документ, що посвідчує його особу, а зроблено запис «зі слів». По-друге, даний акт не містить підпису представника суб`єкта господарювання, проте на виконання п. 86.3 Податкового кодексу України відповідного акту, що засвідчує факт відмови від підписання складено не було. Таким чином, враховуючи усі обставини, стверджує, що для проведення перевірки позивача були відсутні належні, передбачені законом правові та фактичні підстави. А оскільки податкове-повідомлення рішення прийнято на підставі порушень, що встановлені посадовими особами в ході перевірки та відображені в акті такої перевірки, то відсутність наказу про проведення такої перевірки, а також неправомірні дії посадових осіб органів щодо проведення перевірки та складання акту перевірки автоматично нівелюють правове значення прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що за наслідком перевірки позивача складено акт від 25.06.2020 № 0714/13/18/РР0/25238125 перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

Фактичною перевіркою встановлено, що ПП Б.М.В. у своїй діяльності (роздрібна торгівля пальним - газ пропан, бутан, скраплений) використовує резервуар заводський № 571, 2017 року виробництва, який необладнаний рівнеміром-лічильником та одна паливо-роздавальна колонка для відпуску скрапленого газу, яка виконує функцію витратоміра-лічильника. Дані витратоміра-лічильник і рівнеміра-лічильник не внесені до ЄДР витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Крім цього, підприємством щоденно не формувалися та не передавалися дані про фактичні залишки пального. Згідно з даними АІС Податковий блок та фіскальних звітних чеків ПП Б.М.В. за період з 01.04.2020 (z-звіт № 1111) по 24.06.2020 року (z-звіт № 1174) не формувались та не передавались дані про фактичні залишки пального за 61 робочий день, чим порушено вимоги пп. 230.1.2 та пп. 230.1.3 п. 230.1 cт. 230 ПК України. Фактична перевірка посадовими особами контролюючого органу проведена у присутності оператора директора позивача Балицького М.В., якому було пред`явлено службові посвідчення та направлення на проведення перевірки, а також вручено копію наказу, про що свідчать підписи у направленнях на перевірку, що спростовує твердження про неналежне призначення фактичної перевірки та неознайомлення з наказом на таку перевірку. Звертає увагу, що працівниками Головного управління ДПС у Львівській області виявлено порушення, суть якого чітко описано в Акті перевірки. Акт перевірки містить такий пункт, як зауваження до акта перевірки. Тобто, особа, в присутності якої проводилась перевірка, після ознайомлення з актом і висновками, які у ньому зроблені, у разі незгоди з виявленими порушеннями, має підписати такий акт разом зі своїми запереченнями та зауваженнями щодо висновків перевірки. ОСОБА_1 написав свої зауваження до акту фактичної перевірки. Після ознайомлення з актом фактичної перевірки, директор відмовився підтісувати акт та отримувати один примірник акту, про що складено відповідні акти (акт відмови від підпису та про відмову в отриманні акту перевірки), що також спростовує твердження позивача про нескладання таких. У подальшому, акт фактичної перевірки був скерований на адресу позивача засобами поштового зв`язку, як те і передбачено нормами ПК України. За наслідком вищезазначеного акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.08.2020 року № , яким за порушення вимог пп. 230.1.2, пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54, п. 128-1.1 та п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 101000,00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 15.09.2021 (вх. № 66925). У поданій відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до поданого відповідачем наказу № 2252 від 17.06.2020 завершення перевірки датується 27.06.2020. Відповідач склав акт 25.06.2020. На підтвердження його направлення відповідач надав опис, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, фіскальний чек та накладні, що датовані 26.06.2020. Розрахунок штрафних санкцій взагалі містить дату складення акту - 24.06.2020. Таким чином, відповідач порушив п. 86.5 ст. 86 ПК України, склавши та зареєструвавши акт передчасно, до моменту закінчення перевірки. Отже, аргументи та докази на їх підтвердження, надані Відповідачем несуть обґрунтований сумнів у їх достовірності, що свідчить про порушення ним порядку закріплення результатів контролюючого заходу та ознайомлення з ними позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ПП "Б.М.В." зареєстроване як юридична особа з присвоєнням коду .

На підставі статті 20 та підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та на підставі службового допису управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Львівській області від 15.06.2020 № 75/05-08-П, відповідно до резолюції, наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 17.06.2020 № 2252 «Про проведення фактичної перевірки ПП "Б.М.В.", наказано провести фактичну перевірку ПП «Б.М.В.» () за адресою: ЛЬВІВСЬКА ОБЛ., ЖИДАЧІВСЬКИЙ РАЙОН, М. ЖИДАЧІВ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, 4, з 17 червня 2020 року, тривалістю 10 діб.

Працівники Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 17.06.2020 № 2252 та направлень від 17.06.2020 № 3532, 3533, 3582 провели фактичну перевірку автозаправки, що розташована за адресою; Львівська область, м. Жидачів, вул. Промислова, 4 та належить суб`єкту господарської діяльності - ПП Б.М.В..

Головне управління ДПС у Львівській області провело перевірку за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами перевірки складено акт (довідка) від 26.06.2020 № 0714/13/18/РРО/25238725.

Перевіркою встановлено порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями.

ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2020 № , яким за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України застосовано штраф у сумі 101000,00 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 20.1.4, пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні, фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 80.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3);

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.5);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пп. 80.2.6);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7).

Відповідно до п. 80.1, п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абзац п`ятий п.81.1 ст.81 ПК України).

Згідно із абзацом шостим п. 81.1 ст.81 ПК України відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

З матеріалів справи слідує, що підставою для проведення перевірки позивача слугувала доповідна записка в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області, відповідно до якої в ході доперевірочного аналізу встановлено підстави для провеення фактичної перевірки, зокрема ПП "Б.М.В."

На підставі статті 20 та підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та на підставі службового допису управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Львівській області від 15.06.2020 № 75/05-08-П, відповідно до резолюції, наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 17.06.2020 № 2252 «Про проведення фактичної перевірки ПП "Б.М.В.", наказано провести фактичну перевірку ПП «Б.М.В.» () за адресою: ЛЬВІВСЬКА ОБЛ., ЖИДАЧІВСЬКИЙ РАЙОН, М. ЖИДАЧІВ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, 4, з 17 червня 2020 року, тривалістю 10 діб.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що, відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у відповідача були достатні підстави для проведення фактичної перевірки позивача.

Згідно з п. 81.1 та 81.2 ст. 81 ПК України, відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Отже, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання щодо необґрунтованості її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Зважаючи на викладене, суд звертає увагу, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді буде суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Натомість, позов платника податків, спрямований на оскарження рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 803/990/15-a, від 29.03.2019 у справі № 805/3449/18-а, від 24.01.2019 у справі № 826/13963.

Разом з цим, як зазначив Верховний Суд в постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Матеріали справи свідчать, що уповноваженим особам було вручено 25.06.2020 ОСОБА_2 наказ від 17.06.2020 № 2252 та направлення від 17.06.2020 № 3532, 3533, 3582 , та ознайомлено із підставами перевірки.

За результатами перевірки складено акт, на який позивачем подано зауваження.

Також головними державними ревізорами 25.06.2020 складено акт про відмову в отриманні акту перевірки ПП "Б.М.В." (), відповідно до якого директор ПП "Б.М.В." () ОСОБА_2 відмовився отримати акт фактичної перевірки від 26.06.2020 № 0714/13/18/РРО/ НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 25.06.2020 працівники Головного управління ДПС у Львівській області прибули на підприємство і пред`явили наказ та направлення на перевірку. Вказує, що повідомив, що підприємство не працює. Також зазначив, що в акті перевірки зазначав, що не згідний з встановленими порушеннями.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вказали, що при проведенні перевірки був присутній директор, якому вручили направлення на перевірку та ознайомили з наказом.

Отже, допуск посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки відбувся, а відповідачем було дотримано вимоги законодавства.

Відповідно до абзацу першого пп. 230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Абзацом шостим згаданого підпункту передбачено, що платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно з абзацом восьмим цього ж підпункту, забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з положеннями п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що розпорядники акцизних складів зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. За невиконання такої вимоги закон встановлює відповідальність.

Фактичною перевіркою встановлено, що ПП "Б.М.В." у своїй діяльності (роздрібна торгівля пальним - газ пропан, бутан, скраплений) використовує резервуар заводський № 571, 2017 року виробництва, який не обладнаний рівноміром-лічильником та одна паливо-роздавальна колонка для відпуску скрапленого газу, яка виконує функцію витратоміра-лічильника. Дані витратомір-лічильник і рівнемір-лічильник не внесені до ЄДР витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Крім цього, підприємством щоденно не формувалися та не передавалися дані про фактичні залишки пального. Згідно з даними АІС "Податковий блок" та фіскальних звітних чеків ПП "Б.М.В." за період з 01.04.2020 (z-звіт № 1111) по 24.06.2020 (z-звіт № 1174) не формувались та не передавались дані про фактичні залишки пального за 61 робочий день, чим порушено вимоги пп. 230.1.2 та пп. 230.1.3 п. 230.1 cm.230 ПК України.

Наявний в матеріалах справи звіт з фіскальної пам`яті (скорочений) з 01.04.2020 по 25.06.2020 підвереджує факт реалізації пального.

Зазначені обставини свідчать про те, що станом на 01.04.2020 позивач здійснював відпуск пального за відсутності зареєстрованих у Реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників, що є порушенням пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та підставою для застосування штрафу відповідно до п.1 28-1.1 статті 128 ПК України.

Тому, суд дійшов висновку, що фактична перевірка позивача була проведена з дотриманням усіх вимог чинного законодавства, відповідачем правомірно складено акт від 26.06.2020 № 0714/13/18/РРО/25238725, яким встановлено порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України та, як наслідок, прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову приватного підприємства "Б.М.В." до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.12.2022.

Суддя Кедик М.В.