Справа № 280/12608/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 вересня 2022 року 12:21Справа № 280/12608/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Войтенко Д.В., представників:

позивача Комарніцької Л.А.

відповідача Лисенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРАФТ»

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРАФТ» (далі позивач, ТОВ «ТД «КРАФТ») до Запорізької митниці (далі також - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 09.12.2021 №UА 112080/2021/000075/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2021 № UА 112080/2021/000427.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки при здійсненні імпортування товарів на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту позивачем надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Надані позивачем документи дають змогу визначити митну вартість за основним методом. Ані розбіжностей в числових значеннях, ані ознак підробок в документах немає. Вказує, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить відомостей, які саме документи, подані декларантом під час митного оформлення товару, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не давали можливості відповідно до вимог Митного кодексу України здійснити розрахунки на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню, митним органом не наведено які саме складові митної вартості товару не підтверджуються документально та з яких підстав неможливе їх обчислення. Звертає увагу, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за другорядним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.12.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 02.02.2022.

Протокольною ухвалою суду від 02.02.2022 відкладено підготовче засідання у справі на 02.03.2022.

Відповідач позов не визнав, 09.02.2022 на адресу суду надав відзив (вх. №9928), у якому вказує, що митним брокером ОСОБА_1 , з яким ТОВ «ТД «КРАФТ» укладено договір доручення про надання послуг митного брокера, до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України електронну митну декларацію, якій присвоєно №UA112080/2021/014210, та скановані копії документів. При перевірці правильності визначення митної вартості товарів, за результатом аналізу надісланих до митного оформлення документів, посадовою особою митниці на адресу брокера направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів у зв`язку із виявленням недоліків у наданих документах. 09.12.2021 декларантом повідомлено про те, що він відмовляється від надання інших додаткових документів, протягом строку, визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленого рівня митної вартості. Отже, брокер відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. З посиланням на положення ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України вказує, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних митних вартостей товару. Митна вартість товару, що імпортується визначається із застосуванням резервного методу (з розрахунку товару 1,76 USD/кг у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 24.09.2021 №UA110110/2021/010556). Таким чином, за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 09.12.2021 №UA 112080/2021/000075/1 у відповідності з вимогами ст. 64 Митного кодексу України. У митному оформленні ЕМД №UA112080/2021/014210 відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/00427 відповідно до норм чинного законодавства. Вважає, що спірне рішення та картка відмови винесені законно та обґрунтовано. Просить у задоволенні позову відмовити.

21.02.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх.№12721), у якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2022 №11 встановлено особливий режим роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим всі адміністративні справи були зняті з розгляду. Строк дії наказу від 28.02.2022 №11 продовжено наказами від 09.03.2022 №12, від 11.03.2022 №13, від 18.03.2022 №14, від 25.03.2022 №15, від 01.04.2022 №16, від 08.04.2022 №17, від 15.04.2022 №18, від 22.04.2022 №21, від 29.04.2022 №22.

Враховуючи зазначені обставини, призначене на 02.03.2022 підготовче засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 01.06.2022 призначено підготовче засідання на 14.06.2022.

Протокольною ухвалою суду від 14.06.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.07.2022.

Ухвалою суду від 14.07.2022 відкладено розгляд справи до 14.09.2022.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, в судовому засіданні 14.09.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ТД «КРАФТ» () зареєстровано юридичною особою 22.06.2012. Основним видом діяльності за КВЕД є: 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами.

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Гениус Лоци» (Білорусь, продавець) укладений контракт від 06.10.2021 №21-58, відповідно до умов якого продавець зобов`язаний продати, а покупець прийняти та оплатити металопродукцію по номенклатурі, кількості, зазначених у двосторонніх специфікаціях до цього контракту, які є невід`ємною частиною цього контракту.

На виконання умов вищевказаного контракту складена та узгоджена Специфікація від 12.11.2021 №21-58-03, в якій зокрема погоджено перелік товарів та їх вартість, а також умови постачання, строки постачання та порядок оплати.

23.11.2021 брокером ТОВ «ТД «КРАФТ» до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку, згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, електронну митну декларацію (далі - ЕМД), режим ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно №UА112080/2021/014210, на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД:

«1. Прокат плоский з нелегованої сталі, завширшки меньш як 600 мм пофарбований: Сталева пакувальна стрічка UMC 800 0,8х32 мм ОР 20,560т. партія 460570 товщина 0,8 мм, ширина 32 мм, покриття чорна фарба+воск, тип намотування однорядне. хім.склад: С-0,35 %, Mn-0,61%, Si-0,19%,S-0,006% Р 0,018 %.

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з ЕМД брокером надіслано скановані копії наступних документів:

сертифікат якості від 02.12.2021 №917896;

пакувальний лист від 06.12.2021 №21-58-03;

рахунок-фактура (інвойс) від 06.12.2021 №21-58-03;

автотранспортна накладна від 06.12.2021 №21-58-03;

декларація про походження товару від 06.12.2021 №21-58-03;

інвойс-проформа від 12.11.2021 №21-58-03;

банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 17.11.2021 №168;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 06.10.2021 №21-58;

специфікація від 12.11.2021 №21-58-03;

сертифікат ділера від 10.11.2021 №062-2021;

товарна накладна від 06.12.2021 №1063024;

митна декларація країни відправлення від 06.12.2021 №14325/061221/0047320.

У відповідності до ст. 337 Митного кодексу України при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом виявлено наступне:

1) в наданому до митного оформлення інвойсі від 06.12.2021 №21-58-03 відсутнє посилання на специфікацію від 06.10.2021 №21-58-03, яка є невід`ємною частиною контракту від 06.10.2021 №21-58;

2) згідно п. 5.2 контракту від 06.10.2021 №21-58, специфікації від 06.10.2021 №21-58-03 оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати. Сума в банківському платіжному документі від 17.11.2021 №168 складає 56 000,00 євро, натомість в проформі-інвойсі 57400,00 євро. Окрім того, даний документ не містить відміток банківської установи щодо підтвердження факту оплати даної суми на рахунок виробника;

3) наданий до митного оформлення рахунок на оплату №21-58-03 датований 12.11.2021, натомість специфікація №21-58-03 з узгодженням асортименту, кількості, ціни товарів та умов поставки підписана ТОВ «ТД «КРАФТ» 15.11.2021.

Враховуючи вищенаведене, декларанта повідомлено, що згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України протягом 10 календарних днів необхідно надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь декларант повідомив, що інші документи протягом 10 календарних днів надаватись не будуть.

09.12.2021 Запорізькою митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000075/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого товару визначена за резервним методом (з розрахунку товару 1,76 USD/кг у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 24.09.2021 №UA110110/2021/0110556).

У оформленні МД №UА112080/2021/014210 відмовлено та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2021 №UA112080/2021/000075/2.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України).

За правилами ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.04.2021 у справі №260/695/19.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки таких розбіжностей.

По-перше, відповідач посилається на те, що в наданому до митного оформлення інвойсі від 06.12.2021 №21-58-03 відсутнє посилання на специфікацію від 12.11.2021 №21-58-03, яка є невід`ємною частиною контракту від 06.10.2021 №21-58.

Суд зазначає, що п. 1.1 контракту від 06.10.2021 №21-58 визначено, що продавець зобов`язаний продати, а покупець прийняти та оплатити металопродукцію по номенклатурі, кількості, зазначених у двосторонніх специфікаціях до цього контракту, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Крім того, за змістом специфікації від 12.11.2021 №21-58-03 остання є невід`ємною частиною контракту від 06.10.2021 №21-58.

Отже, специфікація від 12.11.2021 №21-58-03 не є самостійним документом, а є невід`ємною частиною контракту від 06.10.2021 №21-58, який, відповідно, зазначений в інвойсі від 06.12.2021 №21-58-03.

З огляду на вказане, у даному випадку відсутність у інвойсі посилання на специфікацію не може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

По-друге, за доводами відповідача згідно п. 5.2 контракту від 06.10.2021 №21-58, специфікації від 06.10.2021 №21-58-03 оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати. Сума в банківському платіжному документі від 17.11.2021 №168 складає 56000,00 євро, натомість в проформі-інвойсі 57400,00 євро. Окрім того, даний документ не містить відміток банківської установи щодо підтвердження факту оплати даної суми на рахунок виробника.

Суд звертає увагу, що в проформі-інвойсі від 12.11.2021 №21-58-03 суму 57400,00 євро визначено як загальну вартість товару. У поданому комерційному інвойсі від 06.12.2021 №21-58-03 вартість поставленого товару визначено 28 064,40 євро, а в проформі-інвойсі від 12.11.2021 №21-58-03 вартість вказаного товару визначено 28 665,00 євро, при цьому, вартість за одиницю товару в зазначених документах є однаковою, а різниця в сумі обумовлена різною кількістю товару (часткове постачання).

Суд наголошує, що поданий позивачем до митного оформлення комерційному інвойс від 06.12.2021 №21-58-03 відповідає іншим поданим документам, зокрема, пакувальному листу, товарній накладній від 06.12.2021.

Крім того, надаючи оцінку вищевказаним доводам відповідача, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.04.2020 у справі №809/322/17, відповідно до якої квитанція або платіжне доручення свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Таким чином, суд зазначає, що визначена у платіжному документі від 17.11.2021 №168 сума 56 000,00 євро митної вартості товару не стосується.

Крім того, судом досліджено зміст платіжного документа від 17.11.2021 №168 та встановлено, що у наданому електронному повідомленні SWIFT міститься посилання на контракт №21-58 від 06.10.2021, інвойс від 06.12.2021 №21-58-03, специфікацію від 12.11.2021 №21-58-03, зазначено дату операції, суму операції в євро та найменування банку відправника і банку отримувача, а чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на SWIFT повідомленні.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №826/9719/16.

По-третє, відповідач посилається на те, що наданий до митного оформлення рахунок на оплату №21-58-03 датований 12.11.2021, натомість специфікація №21-58-03 з узгодженням асортименту, кількості, ціни товарів та умов поставки підписана ТОВ «ТД «КРАФТ» 15.11.2021.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що специфікація №21-58-03 підписана ТОВ «ТД «КРАФТ» 15.11.2021, однак зі змісту позовної заяви слідує, що вказана обставина визнається позивачем та пояснюється тим, що така дата написана від руки директором ТОВ «ТД «КРАФТ» для направлення документу до банку для оплати рахунку.

Суд звертає увагу, що специфікація №21-58-03 до контракту від 06.10.2021 №21-58 датована 12.11.2021, при цьому зазначення директором ТОВ «ТД «КРАФТ» дати 15.11.2021 для направлення документу до банку не стосується числових складових митної вартості товару та не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що при здійсненні митного оформлення імпортованого товару позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а виявлені розбіжності не стосувались обов`язкових документів, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не могли бути підставою для витребування додаткових документів та не перешкоджали митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

При цьому суд враховує, що будь-яких належних доказів, які б свідчили про відсутність у наданих позивачем на підтвердження митної вартості товару документах відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, митний орган до суду не надав.

Крім того, стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, та застосував резервний метод визначення митної вартості товарів (з розрахунку товару 1,76 USD/кг у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 24.09.2021 №UA110110/2021/0110556).

Суд звертає увагу, що відповідач, приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №803/667/17.

Підсумовуючи викладене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 09.12.2021 №UA112080/2021/000075/2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2021 №UA112080/2021/000427 є похідною від рішення про коригування митної вартості від 09.12.2021 №UA112080/2021/000075/2.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2021 №UA112080/2021/000427, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправною та скасування картки відмови.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

У силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 4 540,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивачем подано заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3 500,00 грн.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано такі документи:

Договір про надання правової допомоги від 01.11.2021 №28;

додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 №28 «Вартість послуг за договором №28 від 01.11.2021»;

розрахунок вартості правової допомоги, наданої за договором від 01.11.2021 №28;

акт приймання-передачі наданих послуг від 02.02.2022 за договором №28;

платіжне доручення від 03.02.2022 №135 на суму 3 500,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Дослідивши вказані документи суд вважає, що понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 500,00 грн. є співмірним із складністю даної справи, а отже такі витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРАФТ» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 09.12.2021 №UA112080/2021/000075/2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови Запорізької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2021 №UA112080/2021/000427.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійки присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРАФТ» (69037, м. Запоріжжя, вул. Правди, 29; ) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12; код ЄДРПОУ ВП: 44005647).

5. Судові витрати зі сплати витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРАФТ» (69037, м. Запоріжжя, вул. Правди, 29; ) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12; код ЄДРПОУ ВП: 44005647).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 20.12.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко