Справа № 500/3817/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3817/22

20 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (надалі, відповідач-2), в якому просив, з урахуванням уточненої позовної заяви, визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 07 від 29 вересня 2022 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до педагогічного стажу ОСОБА_1 час проходження військової служби в Збройних силах СРСР в період з 22 листопада 1980 року по 09 грудня 1982 року, нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти пенсій згідно п.7-1 розділу ХУ Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування."

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає дії відповідача протиправними, так як період проходження служби в армії з 22.11.1980 року по 09.12.1982 року, на думку позивача, повинен підлягати зарахуванню до спеціального стажу, оскільки як на час призову, так і після проходження служби він працював на посадах педагогічних працівників. Позивач вважає, що відповідачами у справі порушене його законне право на виплату, гарантовану державою у відповідності до чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 28.10.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом визначення суб`єктного складу відповідача.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що оскільки час проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 22 листопада 1980 року по 09 грудня 1982 року не є роботою в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому даний період не зараховується до пільгового стажу. Просить врахувати, що виплата грошової допомоги проводиться органами Пенсійного фонду України одноразово в розмірі 10 місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, призначеної до виплати.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та одержує пенсію за віком, з 02.06.2022.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 26.09.2022 щодо проведення перерахунку пенсії за віком допризначення (виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій), як працівнику освіти.

Рішенням Відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №07 від 29.09.2022 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії за віком - допризначення (виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій), так як на день звернення 26.09.2022 відсутній необхідних страховий стаж. Також, пільговий стаж набутий на дату звернення становить 34 роки 08 місяців 11 днів.

Також, листом Відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.10.2022 за №1900-0211-8/29027 позивача повідомлено про відмову в перерахунку пенсії, так як на день звернення відсутній страховий стаж 35 років. Також зазначено про те, що страховий стаж позивача становить 34 роки 08 місяців 11 днів (стаж враховано по 02.06.2022).

Не погоджуючись з рішенням відповідача-2 за №07 від 29.09.2022, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за № 1911 Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно із пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачами у справі не заперечується пільговий стаж позивача на дату звернення 34 роки 08 місяців 11 днів.

Стаж роботи позивача підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

Однак, період проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 22 листопада 1980 року по 09 грудня 1982 року не врахований позивачу до пільгового стажу, так як, на думку відповідачів, проходження військової служби в Збройних силах СРСР не є роботою в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, стосовно чого суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 2 ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

За приписами п. 4 Положення Про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959, вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров`я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, якщо не менше, 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого визначено, що пенсії за вислугу років, установлені Постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року, № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом "г" пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Наведене дає підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такі правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 24.04.2019 у справі № 450/3061/16-а, від 29.11.2019 у справі № 414/53/17.

Згідно записів у військовому квитку серії НОМЕР_2 та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 729 від 20 червня 2022 року, у період з 22.11.1980 року по 09.12.1982 року проходив строкову службу в лавах Радянської Армії,

При цьому, суд враховує, що як на час призову, так і після проходження служби позивач працював на посадах педагогічних працівників.

Отже, на думку суду, період проходження служби в армії з 22.11.1980 року по 09.12.1982 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу, оскільки як на час призову, так і після проходження служби позивач працював на посадах педагогічних працівників.

Відтак, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивачу з 02.06.2022 призначена пенсія за віком, станом на день досягнення пенсійного віку позивач працював у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 35 років.

Суд враховує те, що позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась, про що судом не здобуто відповідних доказів, та відповідачем таких доказів суду не подано.

Отже в силу приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

За наведених обставин, з огляду на вимоги частини другої ст. 2 КАС України суд дійшов висновку, що дії відповідача-2 щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за віком - допризначення (виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій), є протиправними, у зв`язку із чим спірна відмова відповідача-2 підлягає до скасування.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини першої та частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 07 від 29 вересня 2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", час проходження військової служби в Збройних силах СРСР в період з 22 листопада 1980 року по 09 грудня 1982 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 20 грудня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ),

Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, Львівська область, 79000 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.