Справа № 560/5819/22
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5819/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

20 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Сподаренка О.М.,

представника відповідача: Файчука А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2022 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №506 від 11.04.2022 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №106 о/с від 20.04.2022 "Про особовий склад" в частині звільнення позивача, старшого слідчого спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 21 квітня 2022 року; поновити на службі в органах Національної поліції України на посаді старшого слідчого спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді старшого слідчого спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи зазначені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши, суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 30.03.2022, близько 18:15 до УГІ ГУНП в Хмельницькій області з чергової частини ГУНП в Хмельницькій області надійшло інформування про те, що працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Хмельницькому спільно із працівниками Хмельницького управління ДВБ НП України, в рамках кримінального провадження №0000074 від 28.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, проведено заходи з контролю за вчиненням злочину, передбачені ст. 271 КПК України, з метою документування факту вимагання та отримання неправомірної вигоди.

В ході службового розслідування встановлено, що в ході проведення заходів, цього ж дня, близько 18:00, старший слідчий спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , поблизу буд. 20/1, по вул. Свободи в м. Хмельницькому отримав від гр. ОСОБА_2 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за вирішення питання про не накладення арешту на нерухоме майно співмешканця гр. ОСОБА_2 , яке відповідно до санкції статті підлягає конфіскації, сприяння в його відчуженні та перекваліфікацію кримінального провадження з метою застосування до останнього більш м`якого покарання по кримінальному провадженні від 22.03.2022 №0000600, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке перебувало у провадженні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на службі, в цивільному одязі, із вогнепальною зброєю (ПМ).

За результатами огляду місця події та його власного автомобіля «Nissan Qashkai», н.з. НОМЕР_1 , в дверній карті передньої пасажирської дверки вилучено грошові кошти в розмірі 2000 доларів США номіналом 20 купюр по 100 доларів США.

Вказана подія зареєстрована в журналі ЄО ГУНП в Хмельницькій області за № 141 від 30.03.2022.

30.03.2022 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 368 КК України старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 .

Наказами ГУНП в Хмельницькій області від 31.03.2022 №449, від 31.03.2022 №83 о/с, відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

В ході службового розслідування, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких усних чи письмових пояснень, про що складено акт про відмову надавати пояснення від 30.03.2022 №181 вн.

А тому, за результатами службового розслідування 04.04.2022 комісія сформувала висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.1, 2 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", п. 1, 6 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2237-VIII, абзацу 1, 2, 8, 10 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.6, п.п.10, розділу 1 наказу МВС від 01.02.2017 №70 Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю а саме вчинення дій, що дискредитують та підривають авторитет Національної поліції України, що полягає в безпосередній участі в подіях, які стали підставою для відкриття кримінального провадження, застосування до поліцейського запобіжного заходу, порушені Присяги поліцейського, що набуло широкого розголосу та резонансу, а також спричинило негативну реакцію суспільства, пропонується застосувати до старшого слідчого спеціальної поліції СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0015836), дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На підставі зазначеного висновку службового розслідування наказом начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №106 о/с від 20.04.2022 позивача звільнено з посади старшого слідчого спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з 21.04.2022 за п. 6 ч. 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі наказу ГУНП в Хмельницькій області №506 від 11.04.2022 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області".

Вважаючи зазначені накази неправомірними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та в частині звільнення позивача зі служби в поліції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ НП в Хмельницькій області дотримано вимог чинного законодавства України під час проведення службового розслідування щодо дій позивача.

Суд першої інстанції зазначає, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин справи ОСОБА_1 отримав від сторонньої особи грошові кошти за вирішення питання про не накладення арешту на нерухоме майно. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження та повідомлено позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Вказана поведінка ОСОБА_1 та відповідні його дії жодним чином не спростовано. Сам позивач у межах службового розслідування відмовився надати будь-які пояснення, що підтверджується відповідним актом.

Вказані факти набули широкого розголосу та резонансу, а також спричинили негативну реакцію суспільства як щодо дій позивача, так і стосовно поліції загалом.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Отже, зазначена поведінка ОСОБА_1 безумовно призвела до підриву авторитету поліції, формування негативної думки у населення про поліцію та дискредитації звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, присяги працівника поліції та посадових обов`язків.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції зазначає, що висновок службового розслідування у цій справі містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між переліченими неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, а також про ставлення до скоєного.

Встановлення факту отримання неправомірної вигоди, відкриття за цим фактом кримінального провадження, затримання такої особи і повідомлення їй про підозру у вчиненні корупційного злочину уже свідчить про порушення присяги, зокрема в частині обов`язку поліцейського поважати та охороняти честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Таким чином, навіть за відсутності у майбутньому обвинувального вироку суду за результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, суд вважає застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним та обґрунтованим. Захід дисциплінарного впливу, який застосований до позивача є співмірним з тяжкістю вчиненого ним дисциплінарного проступку.

Своєю чергою, доводи позивача щодо протиправності застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не враховують усіх обставин справи та спростовуються фактичними даними, установленими під час розгляду справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо правомірності оспорюваних у справі наказів №506 від 11.04.2022, №106 о/с від 20.04.2022 та про відсутність підстав для їх скасування.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Як передбачено ч.1 ст.48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; 12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Розділом XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про Національну поліцію" відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Разом з тим, Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який набрав чинності 07.10.2018. (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - отримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно з ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Як передбачено ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до ч.2-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Крім того, у відповідності до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч.7,8 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч.3, 4, 9 ст.20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських.

Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.

Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Крім того, у відповідності до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).

Згідно з п.1 Розділу І Правил ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до абз.1, 5, 11 п.1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Згідно з п.1 Розділу IV Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, 30.03.2022, близько 18:15 до УГІ ГУНП в Хмельницькій області з чергової частини ГУНП в Хмельницькій області надійшло інформування про те, що працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Хмельницькому спільно із працівниками Хмельницького управління ДВБ НП України, в рамках кримінального провадження №0000074 від 28.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, проведено заходи з контролю за вчиненням злочину, передбачені ст. 271 КПК України, з метою документування факту вимагання та отримання неправомірної вигоди.

В ході службового розслідування встановлено, що в ході проведення заходів, цього ж дня, близько 18:00, старший слідчий спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , поблизу буд. 20/1, по вул. Свободи в м. Хмельницькому отримав від гр. ОСОБА_2 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за вирішення питання про не накладення арешту на нерухоме майно співмешканця гр. ОСОБА_2 , яке відповідно до санкції статті підлягає конфіскації, сприяння в його відчуженні та перекваліфікацію кримінального провадження з метою застосування до останнього більш м`якого покарання по кримінальному провадженні від 22.03.2022 №0000600, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке перебувало у провадженні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на службі, в цивільному одязі, із вогнепальною зброєю (ПМ).

За результатами огляду місця події та його власного автомобіля «Nissan Qashkai», н.з. НОМЕР_1 , в дверній карті передньої пасажирської дверки вилучено грошові кошти в розмірі 2000 доларів США номіналом 20 купюр по 100 доларів США.

Вказана подія зареєстрована в журналі ЄО ГУНП в Хмельницькій області за № 141 від 30.03.2022.

30.03.2022 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 368 КК України старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 .

Наказами ГУНП в Хмельницькій області від 31.03.2022 №449, від 31.03.2022 №83 о/с, відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

В ході службового розслідування, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких усних чи письмових пояснень, про що складено акт про відмову надавати пояснення від 30.03.2022 №181 вн.

А тому, за результатами службового розслідування 04.04.2022 комісія сформувала висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.1, 2 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", п. 1, 6 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2237-VIII, абзацу 1, 2, 8, 10 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.6, п.п.10, розділу 1 наказу МВС від 01.02.2017 №70 Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю а саме вчинення дій, що дискредитують та підривають авторитет Національної поліції України, що полягає в безпосередній участі в подіях, які стали підставою для відкриття кримінального провадження, застосування до поліцейського запобіжного заходу, порушені Присяги поліцейського, що набуло широкого розголосу та резонансу, а також спричинило негативну реакцію суспільства, пропонується застосувати до старшого слідчого спеціальної поліції СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0015836), дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На підставі зазначеного висновку службового розслідування наказом начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №106 о/с від 20.04.2022 позивача звільнено з посади старшого слідчого спеціальної поліції слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з 21.04.2022 за п. 6 ч. 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі наказу ГУНП в Хмельницькій області №506 від 11.04.2022 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області".

В свою чергу, висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження №0000074, а саме: отримання неправомірної вигоди.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №826/17433/16, від 03 квітня 2019 року у справі №816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі №804/676/18, від 07 серпня 2019 року у справі №540/2057/18, від 16 серпня 2019 року у справі №804/2146/18, від 22 листопада 2019 року у справі №826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі №160/1750/19, від 25 червня 2020 року у справі №2240/2329/18, від 14 липня 2022 року у справі №520/1795/19, від 30 серпня 2022 року у справі №120/8381/22-а.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач фактично здійснив бездіяльність у зв`язку неповідомленням про можливе надходження неправомірної вигоди та не реагування на вказану подію згідно вимог положень статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію» тощо.

З урахуванням вказаного, вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03.05.2018 у справі №810/2073/16.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції що в даному випадку відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначений законодавством.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Разом з тим, у відповідності до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволені позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2022 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.