Справа № 160/18159/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа №160/18159/21

адміністративне провадження №К/990/29274/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року

у справі №160/18159/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за його заявою від 28 серпня 2021 року компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі №199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11 червня 2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року;

- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 21 жовтня 2020 року по 13 серпня 2021 року за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листу у справі № 199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11 червня 2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року, яким зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України здійснити на користь ОСОБА_1 виплату в розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 за його заявою від 28 серпня 2021 року компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі №199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11 червня 2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року; зобов`язано Державну казначейську службу України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 18 листопада 2020 року по 13 серпня 2021 року за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листу у справі №199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11 червня 2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року, яким зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України здійснити на користь позивача виплату в розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26 жовтня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі №160/18159/21.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, касаційну скаргу залишено без руху з підстав не зазначення підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та з підстав несплати судового збору за подання касаційної скарги.

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

29 листопада 2022 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга та платіжні доручення №1307 та №1308 від 17 листопада 2022 року про сплату судового збору.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2022 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №160/18159/21 у спрощеному позовному провадженні.

Скаржник зазначає, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, посилаючись те, що висновки суду касаційної інстанції, зазначені у подальшому в касаційній скарзі, свідчать про недосконалість єдиної судової практики при вирішенні питання відшкодування інфляційних витрат у разі невиконання рішення.

Крім цього скаржник зазначає, що суд помилково відніс дану справу до категорії малозначних, наслідком чого її розгляд у спрощеному провадженні позбавило Казначейство повною мірою реалізувати свої процесуальні права.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі доводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Згідно пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначає:

- пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду:

а) від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17 щодо того, що безспірне списання коштів Державного бюджету у обох випадках (у випадку стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, або у випадку відшкодування шкоди, заподіяної громадянам злочином, джерелом виплати є кошти Державного бюджету) здійснює Казначейство, проте цього недостатньо для того, щоб вважати ці правовідносини однорідними та виконання судових рішень в обох випадках має відбуватися за різними бюджетними програмами з огляду на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», окремі положення Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845; б) від 12 липня 2018 року у справі №910/13314/17, від 25 червня 2018 року у справі №910/13889/17, від 18 липня 2018 року у справі №2а-11853/10/1570, від 20 січня 2016 року у справі №6-2759цс15 стосовно сфери регулювання виплати інфляційних витрат при виконанні рішень щодо спеціального законодавства;

в) від 15 травня 2019 року у справі №688/4324/16-а, від 06 лютого 2020 року у справі №826/14322/17 щодо необхідності окремо досліджувати обставини справи, оскільки сам факт невиплати коштів протягом трьох місяців, за судовими рішеннями боржником за яким є державний орган, без з`ясування усіх обставин, яку зумовили недостачу коштів Державного бюджету для виконання рішення, не є достатньою підставою вважати, що Державна казначейська служба України допустила протиправну бездіяльність.

Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин та аргументів, вказаних скаржником.

Також Верховним Судом встановлено, що посилаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач зазначає про невірне тлумачення судом апеляційної інстанції постанови від 03 липня 2018 року у справі №826/16634/16.

Водночас, Верховним Судом встановлено, що суд апеляційної інстанції при апеляційному перегляді рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року, висновки, які викладені в постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №826/16634/16, не застосував, будь-яких посилань на зазначену постанову Верховного Суду оскаржуване судове рішення не містить, у зв`язку з чим Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України в цій частині.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 334 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд-

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі №160/18159/21.

2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

3. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/18159/21

4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду