Справа № 480/4488/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 р. Справа № 480/4488/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/4488/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням за наслідками первинного огляду інвалідності I групи з 02.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати Міністрерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності I групи з 02.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням за наслідками первинного огляду інвалідності I групи з 02.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності I групи з 02.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись з вказаним рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду 21.02.2022 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, наказом УМВС України в Сумській області від 09.12.2005 № 134 о/с його звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України за вислугу років. Після звільнення отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.10).

Рішенням МСЕК від 02.05.2019 позивачу встановлено I групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Ступінь втрати працездатності 95% (а.с.12,13,14-15).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі № 480/3841/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, що полягали у поверненні на доопрацювання матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 1 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та зобов`язано Міністерство внутрішніх справі України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та прийняти рішення у відповідності до вимог "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

На виконання рішення суду за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідач прийняв рішення про відмову та 28.04.2021 затвердив відповідний висновок (а.с.6-7,9,39).

Позивач не погодився з такою відмовою відповідача та звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ України) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. N 850 (далі Порядок N 850).

Відповідно до п. 2 Порядку N 850 у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судовим розглядом встановлено, що 02.05.2019 позивачу встановлена перша група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, ступінь втрати працездатності 95% (а.с.12,13).

На підставі п. 3 Порядку N 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, зокрема, у разі встановлення інвалідності I групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку N 850).

Відповідно до п. 14 Порядку N 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Заперечуючи право позивача на отримання грошової допомоги, відповідач зазначає про неналежне оформлення документів, зокрема, зазначає, що медико-соціальна експертна комісія позивачу проведена з порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. N 1317, відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу якої входять представники закладів охорони здоров`я МВС. У даному випадку при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317 залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

В той же час колегія суддів наголошує на тому, що позивачу згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 946947 встановлено першу групу інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах справ з 02.05.2019.

Отже, вказана довідка видана комісією спеціалізованого профілю та підтверджує факт того, що позивачу встановлено І групу інвалідності, що відповідно до пункту 7 Порядку № 850 разом із заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги є підставою для призначення такої допомоги. Окремі недоліки в роботі комісії, зокрема незалучення до складу комісії представників МВС України, не може бути перешкодою в реалізації законного права позивача на призначення та отримання грошової допомоги як компенсації за втрату здоров`я під час несення служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки у спірних правовідносинах йому встановлена перша група інвалідності з 02.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Підстави для відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги визначені у п. 14 Порядку N 850, однак таких обставин судом не встановлено, доказів на їх підтвердження відповідачем як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, позивач має право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності I групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оскільки у призначенні такої допомоги йому було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності I групи з 02.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року по справі № 480/4488/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 по справі № 480/4488/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк