Справа № 320/8564/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8564/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (надалі - відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Київській області №21-д від 19.05.2021 про накладення дисциплінарного стягнення на старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно накладено на неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Стверджує, що на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 24.02.2021 №323 про проведення тематичної перевірки відповідачем проведена перевірка, за наслідками якої складено акт про результати тематичної перевірки ГУ ДПС у Київській області від 23.03.2021 №7/10-36-14-02. У ході перевірки встановлено, що позивачка порушила вимоги «Порядку доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах ДПС України затвердженого наказом від 15.05.2020 № 216 та аналогічні вимоги затверджені наказом ГУ ДПС у Київській області від 12.06.2020 №848, що виявилося у здійсненні неодноразових підключень до ІТС "Податковий блок" через ІР - адреси, які закріплені за іншими користувачами, під логіном та паролем позивачки. Однак, позивачка зазначає, що перевірка проводилася поверхнево, без врахування всіх обставин, в наказі відсутні посилання на конкретні посадові обов`язки, які порушені позивачем, що є самостійною підставою визнання протиправним та скасування наказу з таких підстав. Також, вказує, що до 19.02.21 працювала в ГУ ДПС у Київській області (). Наказом №127-о від 19.02.21 її переведено до іншого державного органу ГУ ДПС у Київській області (), як відокремленого підрозділу ДПС на підставі ч.2 ст. 41 Закону України «Про державну службу».

Зазначила, що дисциплінарне правопорушення, яке інкримінують їй, вчинене у жовтні 2020 року, тобто, при проходженні нею служби у ГУ ДПС у Київській області (), а тому ініціювати дисциплінарне провадження повинно було ГУ ДПС у Київській області з кодом . Разом з тим дисциплінарне провадження ініційовано вже новим органом ГУ ДПС у Київській області ().

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної податкової служби у Київській області №21-д від 19.05.2021 про накладення дисциплінарного стягнення на старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_1.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач (надалі - апелянт) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Так, в своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на ненадання судом вірної правової оцінки обставинам справи з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки Головним управлінням ДПС у Київській області отримано лист Департаменту електронних сервісів Державної податкової служби від 30.12.2020 №24135/7/99-00-12-05-03-07 щодо випадків одночасних входів до ITC ДПС обліковими записами співробітників ГУ ДПС у Київській області, які можуть свідчити про компрометацію паролів користувача.

Відповідно до наданої інформації встановлено, що зокрема під логіном та паролем старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_1 здійснювались неодноразові підключення до ITC «Податковий блок» через ІР-адреси, які закріплені за різними користувачами. На підставі отриманої інформації, наказом ГУ ДПС у Київській області від 24.02.2021 №323 прийнято рішення про проведення тематичної перевірки Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків.

Апелянт зазначив, що за результатами проведеної перевірки, ініційовано порушення дисциплінарного провадження стосовно старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_1 , оформлене наказом ГУ ДПС у Київській області від 05.05.2021 №13-д.

У зв`язку із зазначеним, працівниками управління з питань запобігання та виявлення корупції встановлено що під логіном та паролем позивачки здійснювались неодноразові підключення до ITC «Податковий блок» через ІР-адреси, які закріплені за іншими користувачами, зокрема працівниками Державної фіскальної служби України. Крім того, з пояснень, наданих особисто ОСОБА_1 стало відомо що остання надавала посилання для входження до аналітичної системи ITC «Податковий блок» ОСОБА_2 для виконання нею поставлених завдань. Разом з тим, вищезазначене посилання розміщене позивачем на мережевому диску.

Таким чином, старший державний ревізор-інспектор Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Київській області ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 21 Закону України «Про інформацію» та ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» допустивши неналежне зберігання інформації, доступ до якої отримала для виконання службових обов`язків, внаслідок чого доступ до інформації з обмеженим доступом отримано сторонніми особами.

Наказом ГУ ДПС у Київській області від 19.05.2021 №21-д «Про накладення дисциплінарного стягнення» позивачці оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків.

Отже, апелянт наголошує вважає, що вказаний наказ є правомірним та винесений відповідно до норм чинного законодавства.

Окрім цього, апелянт звертав увагу, що в порушення процесуального права суд першої інстанції не розглянуто подане клопотання податкового органу про пропущення встановленого строку позивачем звернення до суду, що призвело до постановлення незаконного рішення суду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач дійсно ознайомився з наказом 19.05.2021, проте, оскаржуваний наказ їй не було вручено в цей день, а надано лише у липні 2021 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС від 19.02.2021 №127-о ОСОБА_1 призначено в порядку переведення з 23.02.2021 на посаду старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС (а.с. 16 т. 1).

У подальшому, Головним управлінням ДПС у Київській області отримано лист Департаменту електронних сервісів Державної податкової служби від 30.12.2020 №24135/7/99-00-12-05-03-07 щодо випадків одночасних входів до ITC ДПС обліковими записами співробітників ГУ ДПС у Київській області, які можуть свідчити про компрометацію паролів користувача.

На підставі отриманої інформації, наказом Головного управлінням ДПС у Київській області від 24.02.2021 №323 прийнято рішення про проведення тематичної перевірки Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків (а.с. 27 т.1).

За результатами проведеної перевірки, ініційовано порушення дисциплінарного провадження стосовно старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Київській області, оформлене наказом Головного управлінням ДПС у Київській області від 05.05.2021 №13-д (а.с. 17 т.1).

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що працівниками управління з питань запобігання та виявлення корупції встановлено що під логіном та паролем старшого державного ревізора-інспектора Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Київській області здійснювались неодноразові підключення до ITC «Податковий блок» через ІР-адреси, які закріплені за іншими користувачами, зокрема працівниками Державної фіскальної служби України. Крім того, з пояснень, наданих особисто ОСОБА_1 стало відомо, що остання надавала посилання для входження до аналітичної системи ITC «Податковий блок» своїм співробітницям, а саме, ОСОБА_2 для виконання нею поставлених їм завдань. Разом з тим, вищезазначене посилання розміщене позивачем на мережевому диску.

У зв`язку із зазначеним, відповідач дійшов висновку, що старший державний ревізор-інспектор Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Київській області ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 21 Закону України «Про інформацію» та ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» допустивши неналежне зберігання інформації, доступ до якої отримала для виконання службових обов`язків, внаслідок чого доступ до інформації з обмеженим доступом отримано сторонніми особами.

Надалі, наказом Головного управлінням ДПС у Київській області від 19.05.2021 №21-д «Про накладення дисциплінарного стягнення» оголошено догану старшому державному ревізору-інспектору Вишгородського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Київській області ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов`язків (а.с. 30 т. 1).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наведені в наказі порушення позивачкою службових обов`язків, що полягає в недотриманні ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції» що стосується осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом, а також вимог ст. 21 Закону України «Про інформації», не гуртуються на фактичних обставинах справи та не доведено комісією про наявність обставин, що свідчать про вчинення позивачкою порушень, визначених ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 21 Закону України «Про інформацію».

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначають правовий статус державного службовця, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ (надалі - Закон №889-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №889-VІІІ державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частини 1 статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Частинами 1, 3 статті 5 Закону №889-VIII встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійна виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно із частини 1 статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягується до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 65 Закону №889-VІІІ встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

На підставі пункту 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VІІІ, дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Положеннями частини 1 статті 66 Закону №889-VІІІ визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану

За правилами ст. 68 Закону №889-VІІІ дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно із частинами 1, 9-11, статті 69 Закону №889-VІІІ для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною 1 статті 74 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (ч. 1 і 2 ст. 77 Закону № 889-VІІІ).

Згідно з пунктом 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (21.1.1); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій (21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (21.1.3).

Відповідно до пункту 21.2 цієї ж статті за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків посадові (службові) особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з пункту 36 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039, за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (керівника державної служби).

Відповідно до частин 1-3 статті 77 Закону №889-VІІІ, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач під час накладення дисциплінарного стягнення порушив норми ч. 1 ст. 65, ч. 1 ст. 74 Закону №889-VIII.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

З матеріалів справи вбачається, що у своїх поясненнях позивачка пояснила, що на початку жовтня 2020 року їй частково відмовлено в доступі до аналітичної системи АІС "Податковий блок". В подальшому, коли позивачка звернулась до відділу супроводження інформаційних систем, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління електронних сервісів ГУ ДПС у Київській області за роз`ясненнями з даного приводу, їй пояснили що доступ було обмежено, але причину не пояснили. Припускає, що хтось сторонній міг зайти в папку на комп`ютері і скопіювати посилання, і в подальшого використати його для роботи в аналітичній системі АІС "Податковий блок". Хто міг скористатися посиланням для роботи в аналітичній системі АІС "Податковий блок" позивачка не знала, так як інформацію про місцезнаходження посилання нікому не розголошувала.

В подальшому, відповідно до наказу №13-д від 05.05.2021 , виданого начальником ГУ ДПС у Київській області за підписом О. Виноградової, щодо позивачки порушено дисциплінарну справу.

Відповідно до п.1 наказу ГУ ДПС у Київській області від 22.02.2021 №320 "Про дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Київській області" утворено Дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Київській області, та затверджено її наступний склад згідно з додатком: В. Григоренко - начальник організаційно-розпорядчого управління; О. Воловін - начальник управління з питань запобігання та виявлення корупції; В. Литвин - начальник відділу розвитку персоналу управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу; В. Куценко - начальник управління електронних сервісів; Н. Мала - начальник управління інфраструктури та бухгалтерського обліку - головний бухгалтер; Д. Немшилов - начальник управління податкового аудиту; Є. Огнарьов - заступник начальника управління - начальник відділу інформаційно-аналітичної роботи управління супроводження судових справ; А. Рижиков - начальник управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків; О. Скляр - головний державний ревізор - інспектор відділу організації та планування роботи організаційно-розпорядчого управління.

Зазначений склад комісії підписано Начальником організаційно-розпорядчого управління Григоренком В.

Так, відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 наказу ГУ ДПС у Київській області від 22.02.2021 №320 "Про дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Київській області" затверджено Положення про Дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Київській області; Порядок здійснення дисциплінарного провадження у ГУ ДПС у Київській області.

Відповідно до пункту 2.1. зазначеного Порядку визначено, що для ініціювання дисциплінарного провадження керівниками структурних підрозділів ГУ ДПС начальнику ГУ ДПС надається доповідна записка про обставини, які стали підставою для ініціювання дисциплінарного провадження, з дотриманням вимог п. 3 ст.65 Закону.

Пунктом 2.2. Порядку передбачено, що для відкриття дисциплінарного провадження керівниками структурних підрозділів ГУ ДПС (ініціаторами) секретарю Дисциплінарної комісії надаються: доповідна записка із відповідною резолюцією начальника ГУ ДПС про обставини, які стали підставою для ініціювання дисциплінарного провадження; матеріали, передбачені статтею 73 Закону; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження: пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; проект наказу ГУ ДПС про відкриття дисциплінарного провадження.

У матеріалах дисциплінарного провадження щодо позивача наявні наступні документи:

- Доповідна записка головного державного інспектора першого відділу управління з питань запобіганні та виявлення корупції Демуренко В., погоджена з Начальником управління з питань запобігання та виявлення корупції Воловіним О. від №187/10-36-14-01 від 16.04.2021 адресована Начальнику ГУ ДПС у Київській області Виноградовій О. щодо порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача;

- Доповідна записка головного державного інспектора першого відділу управління з питань запобіганні та виявлення корупції Демуренко В., погоджена з Начальником управління з питань запобігання та виявлення корупції Воловіним О. від №134/10-36-14-01 від 23.03.2021 адресована Начальнику ГУ ДПС у Київській області Виноградовій О. щодо підготовки доповідної записки для порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача;

Як вбачається із змістом доповідної записки від №87/10-36-14-01 від 16.04.2021 встановлено, що до неї додано: доповідна записка від 23.03.2021 №134/10-36-14-01 на 3 арк.; акт про результати тематичної перевірки від 23.03.2021 №7/10-36-14-01 на 5 арк.; характеристика позивачки на 1 арк.

Згідно із змістом доповідної записки від № 134/10-36-14-01 від 23.03.2021 встановлено, що у розділі "Пропозиції" зазначено: 1. Управлінню з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків (Андрій Рижкова): 1.1. Підготувати доповідну записку (у т.ч. проект наказу) щодо ініціювання дисциплінарних проваджень стосовно позивача.

До зазначеної доповідної записки додано акт про результати перевірки 23.03.2021 №7/10-36-14-01 на 5 арк.

З огляду на викладене, та враховуючи зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущені наступні порушення Порядку здійснення дисциплінарного провадження у ГУ ДПС у Київській області (надалі - Порядок):

- в порушення п.2.2 Порядку доповідна записка від № 87/10-36-14-01 від 16.04.2021 та №134/10-36-14-01 від 23.03.2021 для відкриття дисциплінарного провадження були надані не секретарю Дисциплінарної комісії, а начальнику ГУ ДПС у Київській області;

- в порушення п.2.2 секретарю Дисциплінарної комісії не надано: 1) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; проект наказу ГУ ДПС про відкриття дисциплінарного провадження;

- з урахуванням складу дисциплінарної комісії, затвердженого наказом ГУ ДПС у Київській області від 22.02.2021 №320 - у даній дисциплінарній комісії взагалі відсутній секретар.

Як наслідок, з урахуванням вищевказаних порушень відповідачем безпідставно видано наказ №13-д від 05.05.2021 про відкриття дисциплінарного провадження щодо позивача.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що під час дисциплінарного провадження, комісія не встановила вини позивача (протиправної дії або бездіяльності), обставин справи, не врахувала пом`якшуючи обставини, та не надала належних і допустимих доказів, що витік інформації з АІС "Податковий блок" відбувся з вини позивача.

З інформації, яка наявна в акті про результати тематичної перевірки ГУ ДПС у Київській області, вбачається, що від Департаменту електронних сервісів ДПС України надійшов лист про те, що через ІР адреси, які належать іншим користувачам, що обліковуються за працівниками ГУ ДПС у Київській області відбувалось підключення до АІС "Податковий блок".

Суд першої інстанції правильно зазначив, що дисциплінарна комісія не перевірила факти, які мали суттєве значення, а саме:

- хто був фактичним користувачем з ІР адресами, яким на думку відповідача відбувся витік інформації, оскільки відповідно до п. 8 ч.2 ст. 73 Закону № 889-VІІІ дисциплінарна справа повинна містити пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, проте комісія не встановила та не отримала від них пояснень, яким чином вони здобули пароль та логін та взагалі не встановила таких осіб;

- який причинний зв`язок у позивача з користувачами, в яких був його логін та пароль;

- чи проводилась службова перевірка відповідального відділу, який здійснює облік та видачу паролю та логіну ДПС у Київській області, на предмет витоку такої інформації стороннім особам;

- посилаючись на порушення норм ст. 43 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 21 Закону України "Про інформацію" комісія не наводить, яка інформація була розголошена внаслідок незаконного користування логіном та паролем позивача та який правовий статус визначено для такої інформації у АІС "Податковий блок";

- комісія не наводить жодних аргументів про шкоду, завдану внаслідок такого підключення невстановленими користувачами ДПС у Київській області.

Крім того, як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження, комісією не взято до уваги Довідку до службової записки №1080/10-36-12-06-10 від 22.03.2021, яку складено начальником відділу супроводження інформаційних систем, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів Ніцевича А.

У п. 4 даної довідки зазначається, що "станом на 23.03.2021 для територіального рівня не є реалізована повнофункціональна система моніторингу дій користувачів ITC органів ДПС, внаслідок чого на рівні ГУ ДПС у Київській області не є можливим провести детальний аналіз дій ОСОБА_3 в ITC". Згадана довідка свідчить про те, що система моніторингу дій користувачів перебуває у тестовому режимі, а тому не може відображати достовірність інформації та підтверджувати несанкціонований доступ.

Отже, згадана довідка свідчить про те, що система моніторингу дій користувачів перебуває у тестовому режимі, а тому не може відображати достовірність інформації та підтверджувати несанкціонований доступ.

Також комісія не наводить жодного доказу та не встановлювала обставини, чи було місце передачі позивачем логіна та паролю АІС "Податковий блок" іншим особам.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що Комісія під час викладення своїх висновків про порушення позивачем діючого законодавства посилаються на єдиний службовий лист - інформацію від 30.12.2020 №24135/7/99-00-12-05-03-07 Департаменту електронних сервісів ДПС України, в якому містяться відомості, що за логіном та паролем позивача, здійснювалось підключення до ITC "Податковий блок", через ІР адреси, які належать іншим користувачам, що обліковуються за працівниками ГУ ДПС у Київській області.

Отже, об`єктивна сторона дисциплінарного проступку повинна складатися з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом України "Про державну службу", правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Проте, за закінченням дисциплінарного провадження, Комісія належного висновку про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку з урахуванням характеру проступку, обставин, за яких він був вчинений, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності не сформувала.

Також, матеріали дисциплінарного провадження не містять доказів про неналежне виконання, яких саме посадових обов`язків з боку позивача призвели до порушення ст. 43 Закону України "Про запобігання корупції". Крім того, у матеріалах взагалі відсутня посадова інструкції позивача.

Колегія суддів зауважує, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Такими обставинами можуть бути, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (частина 2 статті 67 Закону).

Водночас ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. Тобто застосування такого виду дисциплінарного заходу, можливий лише за наявності всіх перелічених обставин.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колеги суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.06.2019 у справі №814/934/18.

Також, у постанові Верховного Суду від 12.08.19 №1340/4847/18 наголошено, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

З оскарженого наказу вбачається, що позивачу оголошено догану у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, що призвело до порушення ст. 43 Закону України "Про запобігання корупції" та вимог ст. 21 Закону України "Про інформацію".

Проте, наказ не містить посилання на конкретні посадові обов`язки, які порушені позивачем. Тому, в спірному наказі є лише посилання на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається відповідач при обранні виду дисциплінарного стягнення.

Також, в оскаржуваному наказі відсутній стислий виклад обставин дисциплінарної справи, в чому полягає протиправна дія державного службовця, відсутня також кваліфікація проступку, за допомогою якої можливо встановити тотожність між ознаками дисциплінарного проступку, закріпленого в правовій нормі, і ознаками вчиненого діяння.

Отже, оскільки рішення (наказ), яке приймається за наслідками дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мають значення для його прийняття, то відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, не врахував детально та повно всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, причин та передумов, які призвели до його вчинення, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваного наказу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені в наказі порушення позивачем службових обов`язків, що полягає в недотриманні ст. 43 Закону України "Про запобігання корупції" що стосується осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом, а також вимог ст. 21 Закону України "Про інформації" не гуртуються на фактичних обставинах справи та не доведено комісією про наявність обставин, що свідчать про вчинення позивачем порушень визначених ст. 43 Закону України "Про запобігання корупції" та ст. 21 Закону України "Про інформацію", а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо твердження апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У відповідності до частин 6, 7 статті 77 Закону України «Про державну службу» державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, що оскаржуваний наказ позивач отримав 13.07.2021, що підтверджується особистим підписом останньої.

Крім того, відповідач під час розгляду справи в суді не наводив аргументи щодо пропуску строку звернення до суду, які суд першої інстанції міг врахувати та постановити відповідне рішення.

Отже, колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що суд першої інстанції помилково не застосував вимоги КАС України про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Крім того, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ, , створено 30.09.2020. Керівником відокремленого підрозділу зареєстровано ОСОБА_4 .

Натомість, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, , з 19 жовтня 2020 р. знаходиться в стані припинення.

Матеріали справи свідчать, 19 лютого 2021 року позивача переведено до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС.

Як зазначалось, дії позивача, які стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, вчинені у жовтні 2020 року в ГУ ДПС у Київській області ().

Судом першої інстанції встановлено, що склад дисциплінарної комісії затверджений керівником новоствореного відокремленого підрозділу ГУ ДПС у Київській області начальником Виноградовою О.

19.05.2021 наказом Головного управлінням ДПС у Київській області від 19.05.2021 №13-д "Про накладення дисциплінарного стягнення" позивачу оголошено догану.

Отже, трудові відносини позивача з Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області, , як з юридичною особою, на дату притягнення її до дисциплінарної відповідальності припинено. На думку колегія суддів, притягнення у новоствореному органі до дисциплінарної відповідальності державного службовця за дисциплінарний проступок за попереднім місцем праці не ґрунтується за нормах чинного законодавства.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи відповідача про відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства.

Щодо тверджень відповідача про факт здійснення підключення до ITC "Податковий блок", через ІР адреси, які належать іншим користувачам, що обліковуються за працівниками ГУ ДПС у Київській області, суд зазначає те, що комісія жодним чином не довела, що проводила перевірку щодо встановлення користувачів ІР-адрес та жодний документ не містить інформації про це. Крім того, комісія жодним чином не встановила принцип дії ІР-адрес, які за твердженнями відповідача належать іншим особам та жодний документ у дисциплінарній справі не містить інформацію з цього приводу, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 7.3 Порядку № 843 користувачу інформації в інформаційно-телекомунікаційній системі забороняється зокрема, передача іншим особам свого ідентифікатора користувача в системі/мережі, пароля та інших засобів доступу до системи.

Листом ДПС України від 30.12.2020 №24135/7/99-00-12-05-03-07 повідомлено ГУ ДПС у Київській області про випадки одночасних входів до ІТС ДПС обліковими записами співробітників ГУ ДПС у Київській області, які можуть свідчити про порушення вимог Порядку доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах Державної податкової служби України, затвердженого наказом ДПС України від 15.05.2020 №216.

Однак, оскільки вказаний лист ДПС України містить посилання на Порядок №216, який встановлює правила доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах Державної податкової служби України, тому доводи скаржника про недотримання позивачем вимог Порядку № 843 щодо доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах ГУ ДПС у Київській області з посиланням на лист від 30.12.2020 №24135/7/99-00-12-05-03-07, є необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан