Справа № 620/1585/22
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/1585/22
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Заяць О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кошка І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку статті 229 КАС України, в приміщенні суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного введення ОСОБА_1 до особового складу сил і засобів, що беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 05.10.2016 по 26.12.2016;
- скасувати пп. 4 п. 4. Наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 05.10.2016 № 247 винесеного в частині щодо молодшого сержанта військової служби ОСОБА_1 ;
- скасувати пп. 8 п. 8. Наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 20.09.2016 № 234 винесеного в частині щодо молодшого сержанта військової служби ОСОБА_1 ;
- внести зміни до відповідних Наказів командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 про введення молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира відділення зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону до складу сил та засобів, що брали безпосередню участь в АТО в період з 05.10.2016 по 26.12.2016;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , як структурного підрозділу суб`єкта боротьби з тероризмом - Міністерства оборони України, направити клопотання з необхідними документами до Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про включення ОСОБА_1 до особового складу сил і засобів, що беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань в період з 05.10.2016 по 26.12.2016.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представником військової частини НОМЕР_1 подано до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.09.2022 клопотання військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.
На адресу суду представником військової частини НОМЕР_1 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже ОСОБА_1 був обізнаний щодо вказаних у позові подій з 2016 року.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено ОСОБА_1 10-денний строк з дня вручення копії даної ухвали в повному обсязі для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску. Попереджено позивача, якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, або вказані підстави визнані судом неповажними, позовну заяву буде залишено без розгляду.
08.11.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке обґрунтоване таким.
Як вбачається з відповіді на адвокатський запит, спірні накази в/ч від 20.09.2016 № 234 та від 05.10.2016 № 247 оголошувались під час шикування військової частини. Проте 20.09.2016 позивач вже вибув з зони АТО і прибув до м. Чернігова, а тому фізично був відсутній під час доведення наказу в/ч від 20.09.2016 № 234 про відбуття ОСОБА_1 у щорічну відпустку. З таких підстав ОСОБА_1 не був присутній на оголошенні цього наказу у 2016 році, а тому і не був ознайомлений з ним. З наказом в/ч від 05.10.2016 № 247 про повернення в пункт постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , позивач також не був ознайомлений у 2016 році, оскільки був фізично відсутній у в/ч в момент оголошення цього наказу. Вказав, що факт відсутності позивача у в/ч пошта НОМЕР_2 підтверджується поясненнями свідків, приєднаних до Акту службового розслідування, оскільки в цей момент позивач перебував у зоні АТО. Крім того у 2018, 2019, 2020 роках позивач постійно знаходився на території Луганської, Донецької області, де залучався до виконання завдань з забезпечення національної безпеки, а тому не мав фізичної можливості для постійного контролю спірного питання, що підтверджується відповідними наказами про залучення позивача до таких завдань. Представник позивача також вказав, що процесуальний строк у цій справі пропущено позивачем з поважних причин, оскільки лише у грудні 2021 року позивач дізнався про наявність оскаржуваних наказів в/ч від 20.09.2016 № 234 та від 05.10.2016 № 247 та разом з відповідями на адвокатський запит лише у 2021 році отримав документи, які дозволили звернутись до суду з метою захисту порушених прав.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду у судовому засіданні.
У відзиві на клопотання про поновлення строків відповідач вказав, що повністю не визнає клопотання, вважаючи його безпідставним, оскільки позивач був обізнаний про протиправні, на його думку, дії відповідача з 2016 року.
Розглядаючи клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, необхідно вказати про таке.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Суд звертає увагу, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.
З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що з цим адміністративним позовом позивач звернувся 22.01.2022, вимоги якого стосуються оскарження бездіяльності, скасування наказів, внесення змін до наказів та зобов`язання вчинити певні дії військової частини НОМЕР_1 за період з 05.10.2016 до 26.12.2016, тобто за межами місячного строку звернення до адміністративного суду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
Суд наголошує на тому, що на звернення позивача, а саме на рапорт від 07.04.2017 у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування щодо включення ОСОБА_1 до особового складу сил і засобів АТО /а. с. 15/.
За результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2018 № 68 «Про результати службового розслідування по факту несвоєчасного введення в зону проведення АТО молодшого сержанта ОСОБА_1 » /а. с. 24-26/, про що був обізнаний позивач, адже сам ініціював вказане розслідування та надавав пояснення.
Позивач вказує, що він подавав заяви про надання довідок та отримання матеріалів службового розслідування, що дає підстави стверджувати, що позивачу було відомо про порушення своїх прав ще в 2016 році, а згідно матеріалів службового розслідування, - в 2018 році /а. с. 19-38/.
Той факт, що на адвокатський запит від 02.12.2021 № 212 позивач отримав відповідь від 15.12.2021 № 2320 не змінює часу, з якого позивач повинен був або міг дізнатись про порушення своїх прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.
- для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів;
- при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
В той же час, заявляючи клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та їх поновлення, ОСОБА_1 не надає доказів поважності причин пропуску цього строку, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, починаючи з моменту порушення його прав, а саме з 2016 року.
Необхідно вказати, що позивачем не надано до суду відповідних доказів та письмових пояснень із зазначенням об`єктивних та непереборних причин пропуску строку звернення до суду, а підстави пропуску, вказані позивачем - визнані судом неповажними.
За вказаних обставин, суд не знайшов правових підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Відповідно до вимог частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, підстави пропуску цього строку, які вказані позивачем на виконання ухвали про залишення позову без руху, визнані судом неповажними, відтак позов підлягає залишенню без розгляду.
Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 4 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Керуючись статтями 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про залишення позову (заяви) без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу«Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подавши апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 16.12.2022.

Суддя О.В. Заяць