Справа № 380/14735/22
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року справа №380/14735/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

за участю:

представника позивача Борецька М.В.

представника позивача Кузів Ю.В.

представника відповідача Холявка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» звернулося в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.07.2022 року за №4663/13-01-07-02 та №4664/13-01-07-02.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що господарська операція, за результатами здійснення якої прийнято податкове повідомлення-рішення №4663/13-01-07-02, не описана в акті. В ньому лише зазначено, що підставою для визнання такої операції безтоварною та нереальною є висновки, викладені в акті від 23.06.2022 року. Вказує, що за результатами перевірки на підставі згаданого акта контролюючим органом не винесено податкового повідомлення-рішення щодо господарської операції з ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» за договором №14-21-389/14263711/КА від 17.12.2021 року. Більше того, у висновках до акта від 23.06.2022 року не встановлено порушення податкового законодавства при здійсненні підприємством зазначеної господарської операції, а контролюючим органом лише досліджено її в описовій частині вказаного акту. Стверджує, що господарські операції з контрагентом носили реальний характер, що підтверджується наявними первинними бухгалтерськими документами. В акті відповідачем не заперечується факт реєстрації контрагента ДП «ЛДАРЗ», на час здійснення господарської операції платником ПДВ та, відповідно, його права на складання та реєстрацію податкових накладних. Крім того, з акта вбачається, що податкові накладні були складені та зареєстровані після 01.07.2017 року, що є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не потребують будь-якого іншого додаткового підтвердження. Таким чином, неправомірним є виключення відповідачем зі складу податкового кредиту суми ПДВ, сплаченої ним в ціні товару, що був поставлений ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації», та підтвердженої відповідною податковою накладною. Вказує, що не може нести відповідальності за будь-які дії, вчинені іншими особами, оскільки відповідальність має індивідуальний характер. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У даному випадку спірні, на думку відповідача, операції були належним чином відображені скаржником у податковому обліку, жодних фактів того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об`єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, податковим органом не доведено та не надано доказів наявності таких фактів.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що представлена до перевірки товарно-транспортна накладна від 31.01.2022 року №Р2 оформлена з порушенням норм ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, не містить таких реквізитів: найменування та податковий номер автомобільного перевізника, параметри автомобіля. Вказує, що у видатковій накладній №2 від 31.01.2022 року зроблено відмітку службою безпеки підприємства « 31.01.2022, 9 год. 40 хв.», відповідно до чого, з урахуванням часу, оперативності проведення операції, територіальної віддаленості ТОВ «КІВ АВІА» перевіркою не підтверджено реальність виконання перевезення товару з м.Києва до м.Львів. Крім того, в специфікації зазначена адреса місця поставки м.Львів, склад перевізника ТООВ «Нова Пошта», що не відповідає наданим до перевірки документам з транспортування товару. Стверджує, що за період з 01.01.2018 року по 31.01.2022 року встановлено відсутність реального джерела походження ідентифікованого товару, що унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій. Зазначає, що не можливо ідентифікувати джерело походження товару «блок 09.040ОЯЗ.059040 зі складу блоку Ц100.02.02», реалізація якого оформлена ТОВ «КІВ АВІА» на користь позивача у січні 2022 року. Також при проведенні перевірки позивачем на переданий товар надано сертифікат якості виписаний ТОВ «КІВ АВІА». Враховуючи наведене, надані ТОВ «КІВ АВІА» сертифікати якості не є сертифікатами виробника, що унеможливлює підтвердження ланцюга постачання продукції від виробника до споживача. Посилається на фактори, які вказують на нереальність господарської операції: відсутність у контрагента продавця реального джерела походження товару реалізованого позивачу; реалізація контрагентом продавцем товарів за номенклатурою відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; відсутність у контрагента продавця умов щодо введення в обіг спірного товару; відсутність трудових ресурсів, які фізично необхідні для здійснення задекларованих операцій; рішенням від 28.04.2021 року №142810 визнано відповідність ТОВ «КІВ АВІА» критеріям ризиковості платника податків. Окрім того, зазначає, що перевіркою достовірності і правильності визначення позивачем суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2022 року встановлено, що на порушення п. «б» п.200.4 ст.200 ПК України позивачем допущено перевищення над сумою податку, фактично сплаченою у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України на загальну суму 11380 грн. 00 коп. Наявність у позивача первинних документів не є безумовним підтвердженням того, що дані операції мали місце. Вказує, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що у нього постійно функціонує підрозділ державного замовника Міністерства оборони України, стороннього державного органу, який здійснює контроль, у тому числі, і за якістю та кількістю продукції, яка надходить від постачальників, а тому проведення безтоварних операцій є неможливим. Документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки. Вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними. Отже, відсутність товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій, оскільки вони не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Посилається на те, що згідно п.6 Специфікації до Договору №16-2-12/15085923/КА постачальник зобов`язувався поставити товар до 31.01.2022 року, а в разі прострочення йому загрожували б штрафні санкції, що є ваговою причиною для «оперативності проведення операції». Окрім того, на момент перевезення вантажу відсутні будь-які комендантські обмеження щодо руху у нічний час. Стверджує, що Податковим кодексом України не передбачено пов`язаність виникнення права платника податків на формування податкового кредиту з податку на додану вартість з обов`язковою наявністю сертифікатів якості на товар. Тому ненадання позивачем сертифікатів якості товару чи наявність у податкового органу зауважень до їх форми чи змісту не є доказом наявності складу податкового правопорушення. Також вказує, що відповідачем не надано доказів щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагента позивача. Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цих контрагентів, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Представники позивача просять позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Представник відповідача проти позову заперечує у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 08.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 01.12.2022 року було заміно позивача Державне підприємство «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДПРЗ».

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання позивачем податкового при декларуванні за грудень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету відповідачем складено акт №4438/13-01-07-02/07684556 від 23.06.2022 року.

Як вбачається зі змісту вказаного акта, перевіряючими встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.1991.1, п.199.3 ст.199; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2021 року у сумі 95775 грн. 00 коп.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання позивачем податкового при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету відповідачем складено акт №4511/13-01-07-02/07684556 від 29.06.2022 року, у відповідності до якого при декларуванні податку на додану вартість за січень 2022 року встановлено порушення підприємством п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2022 року у сумі 72800 грн. 00 коп.; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України відмовлено у наданні бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 11380 грн. 00 коп.

На підставі акта перевірки №4511/13-01-07-02/07684556 від 29.06.2022 року у відповідності до п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, підп.75.1.2 п.75.1 ст.75, підп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №4663/13-01-07-02 від 18.07.2022 року, яким у порушення п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період січень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 11380 грн. 00 коп.

Окрім того, на підставі акта перевірки №4511/13-01-07-02/07684556 від 29.06.2022 року у відповідності до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №4664/13-01-07-02 від 18.07.2022 року, яким встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 72800 грн. 00 коп.

Рішенням про результати розгляду скарги №10994/6/99-00-06-01-3-06 від 14.09.2022 року Державна податкова служба України залишила без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача без задоволення.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є податкові повідомлення-рішення №4663/13-01-07-02 та №4664/13-01-07-02 від 18.07.2022 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Як передбачено у п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 цієї ж статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).

Як передбачено у п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Абзацом тринадцятим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі абзацом п`ятим ст.1 Закону №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, оподаткуванню підлягають здійснені господарські операції, тобто ті які фактично реалізовані, реальні.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 03.09.2019 року у справі №810/611/14-а, від 25.09.2019 року у справі №817/992/15, від 05.03.2020 року у справі №804/2043/17, від 12.03.2021 року у справі №810/3567/18 та в багатьох інших, що вказує на усталеність судової практики щодо наведеної позиції.

Судом встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (постачальник) укладено договір поставки №14-21-389/14263711/КА від 17.12.2021 року відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю у власність товар (код за ДК 021:2015 (CPV): 35642000-7 блок 09.040 ОЯЗ.059.040 зі складу блоку Ц100.02.02: загальна вартість з ПДВ 68278 грн. 80 коп.), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах цього договору.

На підтвердження реальності виконання даного договору позивачем надано видаткову накладну №49 від 22.12.2021 року; товарно-транспортну накладну №Р49 від 22.12.2021 року; платіжне доручення №56 від 12.01.2022 року; рахунок на оплату №49 від 22.12.2021 року.

Окрім того, позивачем подано відповідачу для реєстрації податкову накладну №3 від 22.12.2021 року із товаром на згадану суму.

Також в матеріалах справи наявний договір поставки №16-22-12/15085923/КА від 20.01.2022 року укладений між тими ж самими сторонами на поставку товару (код за ДК 021:2015 (CPV): 35641000-9 гідро блок ГВК-6 на загальну вартість з ПДВ 436799 грн. 97 коп.).

На підтвердження реальності виконання цього договору позивачем долучено видаткову накладну №2 від 31.01.2022 року; товарно-транспортну накладну №Р2 від 31.01.2022 року; платіжне доручення №32 від 15.03.2022 року; рахунок на оплату №2 від 31.01.2022 року.

У даному випадку позивачем було також подано для реєстрації податкову накладну №2 від 31.01.2022 року на вказану суму.

Суд звертає увагу, що товар, кількість та його вартість, зазначений у цих документах, повністю співпадає із товаром вказаному у договорах поставки №14-21-389/14263711/КА від 17.12.2021 року та №16-22-12/15085923/КА від 20.01.2022 року.

Щодо твердження відповідача з приводу відсутності підтвердження факту проведення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» суд зазначає, що надані позивачем видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, прибуткові накладні, які містяться в матеріалах справи, у своїй сукупності спростовують твердження відповідача про дефектність оформлених первинних документів та дозволяють встановити дійсні господарські відносини між позивачем та його контрагентом.

Також, в матеріалах справи наявні картки рахунку №207 щодо руху та використання ТМЦ виріб БО-5 (09-040) ОЯЗ.059.040 за 22.12.2021 року 31.10.2022 року; ТМЦ гіроблок ГВК-6 6Д2.562.030 за 31.01.2022 року 31.10.2022 року, які підтверджують прихід товару на склад позивача та містять деталізований облік руху вказаного товару між структурними підрозділами позивача.

Наведені докази дозволяють суду прийти до висновку, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» мали реальний характер, діяльність позивача спрямована на отримання економічної вигоди від господарської діяльності.

Таким чином, суд не може покласти в основу судового рішення аргументи та обґрунтування контролюючого органу обставин нереальності згаданих господарських операцій, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати згадані обставини.

Відтак, суд приходить до висновку, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, а не докази, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки, які ґрунтуються на припущеннях.

У свою чергу, контролюючий орган не надав прямих доказів, або непрямих, які б у своїй сукупності підтверджували нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації».

Не можна залишити поза увагою і обставини за наявності яких рішення суб`єкта владних управлінських функцій вважається правомірним - таке має бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (п.8 ч.2 ст.2 КАС України).

При цьому, поняття справедливого балансу розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява №3991/03).

Так, Європейський Суд з прав людини, вважає, що порушенням справедливого балансу, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності, буде коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою податку на додану вартість, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподаткованої податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази в підтвердження наведених обставин справедливого втручання контролюючого органу у діяльність позивача, а тому оскаржувані рішення не відповідають наведеному критерію.

При цьому, судом не беруться до уваги інші доводи відповідача, з огляду на встановлені обставини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №4663/13-01-07-02 та №4664/13-01-07-02 від 18.07.2022 року не відповідають критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ч.2 ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.07.2022 року за №4663/13-01-07-02 та №4664/13-01-07-02.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДПРЗ» (адреса: м.Львів, вул.Авіаційна, 3; ) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Посне рішення складено 16 грудня 2022 року.

Суддя В.Я.Мартинюк