Справа № 944/5172/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 944/5172/21 пров. № А/857/12869/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року (головуючий суддя: Швед Н.П., місце ухвалення м. Яворів, дата складення повного тексту судового рішення 26.08.2022) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 , 17.09.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАО № 4727647 від 04 вересня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Обґрунтовує позов тим, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки інспектор, який виносив постанову, здійснював замір швидкості руху приладом «TruCam», який не був стаціонарно вмонтований, а лише розміщений в ручному режимі. Зазначає, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення, на відрізку дороги по вулиці Городоцькій, 242 у м. Львові, знаку « 5.70», лише за наявності якого, можливе технічна фіксація порушень правил дорожнього руху.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що вказане рішення, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, зафіксовано в населеному пункті за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 242 сертифікованим приладом ТruСam LTI 20/20 № ТС008380, підтверджується доказами, які долучені до матеріалів справи.

Представником позивача, 17.10.2022 подано письмові пояснення по справі, у яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представником позивача, 13.12.2022 подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2021 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Макаруком А.А. винесено постанову серії ЕАО № 4727674 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно цієї постанови, 04.09.2021 о 16:45 год на автодорозі по вулиці Городоцькій, 242 у м. Львові, позивач керуючи транспортним засобом марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 113 км/год, при дозволеній 50 км/год, тобто, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4ПДР України.

Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху приладом «TruCam»LTI20/20 ТС008380.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу, автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 12.4 Розділу ШВИДКІСТЬ РУХУ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил (п. «б» 12.9).

Частиною 4 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 «TruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Судом апеляційної встановлено, що за змістом оскаржуваної постанови 04.09.2021 о 16:45 год на автодорозі по вулиці Городоцькій, 242 у м. Львові, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 113 км/год, при дозволеній 50 км/год, тобто, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано матеріали, які зафіксовані приладом «TruСАМ LTІ 20/20 № ТС008380» на яких зафіксовано, що автомобіль «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 113 км/год.

Крім цього, позивач не заперечує, що саме він керував вказаним транспортним засобом по вулиці Городоцькій, 242 у м. Львові.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi A6» НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 з порушенням п. 12.4 ПДР України, оскільки у населеному пункті (м. Львів) рухався транспортним засобом з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху більше як на 50 км/год, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Щодо покликання позивача, що прилад «TruCam» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, Закон України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

Стаття 40 Закон України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст. 40 цього Закону (в редакції статті 40 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналіз вищенаведеної статті, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що цією правовою нормою не передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу, фото- і відеотехніка, з допомогою якої здійснюється така фіксація, обов`язково повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом.

Отже, твердження позивача та висновки суду першої інстанції, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» є помилковим, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що фіксації швидкості автомобіля з руки (рук), яким керував позивач, не може надати настільки суттєву похибку при вимірюванні швидкості руху транспортного засобу, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 113 км/год, що суттєво перевищує дозволену швидкість руху у населеному пункті передбачену п. 12.4 Розділу ШВИДКІСТЬ РУХУ ПДР України. Відтак, суд апеляційної інстанції, у спірних правовідносинах, критично оцінює твердження суду першої інстанції, що проведення фіксації швидкості автомобіля з руки (рук), може дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Також, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивача, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, через те, що не містить інформації розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого, можливе технічна фіксація порушень правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму.

Оскільки, дорожній знак « 5.70» - «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів та відносяться до інформаційно-вказівних знаків. Тобто, носить для учасників дорожнього руху лише інформаційний характер, що на певній ділянці дороги може здійснюватися фото, відеофіксування порушень правил дорожнього руху. Відтак, відсутність цього знаку, на ділянці дороги, на які працівниками поліції здійснюється фіксація перевищення швидкості руху, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському патрульної поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову повністю.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки у задоволені позовних вимог відмовлено повністю, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, підстав для стягнення судових витрат за рахунок суб`єкта владних повноважень на користь позивача не має.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року у справі № 944/5172/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 15.12.2022.