Справа № 420/13514/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пекного А.С.,

при секретарі Шестаковій А.В.,

за участю представників:

позивача - Черкес В.О., Опанасенка А.В., відповідача Коперсака М.С.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Одесавинпром» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Одесавинпром» (далі - позивач, ПрАТ «Одесавинпром», Товариство), в інтересах якого діють адвокати Черкес Віталій Олександрович, Опанасенко Анатолій Володимирович, звернулося до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі відповідач, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.11.2021 № 1 форми «Р», винесене Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платникам податків, яким збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Одесавинпром» за платежем податку на додану вартість на 7 087 843,00 грн, у тому числі за основним платежем 5 670 274,00 грн та 1 417 569,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом, всупереч вимог чинного податкового законодавства було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки висновки відповідача, викладені ним у акті перевірки, є хибними і такими, які не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв`язку з невірним застосуванням положень податкового законодавства. Позивач зазначає про помилковість висновків відповідача щодо відсутності господарських операцій між позивачем та його контрагентом, тоді як такі господарські відносини носили реальний характер, що підтверджується належно оформленими первинними документами. Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем порядку розгляду заперечень на акт позапланової документальної виїзної перевірки.

Також позивач зазначає, що відповідачем під час проведення перевірки ПрАТ «Одесавинпром» були порушені норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у зв`язку з чим перевірка позивача була проведена всупереч дії установленого на період дії карантину мораторію, що в свою чергу свідчить про протиправність проведеної перевірки та нівелює правові наслідки такої.

Ухвалою від 29.09.2022 відкрито загальне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання на 18.10.2022 об 11:00 год, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті спору. Відповідача зобов`язано подати докази.

Ухвалами від 11.10.2022 та від 13.10.2022, з урахуванням виправленої ухвалою від 12.10.2022 описки, забезпечено участь представників сторін в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

14.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого він заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 757 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та на підставі наказу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 10.09.2021 №110 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Одесавинпром» з метою дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» за вересень, жовтень 2020 року, які відображено у деклараціях з ПДВ за листопад - грудень 2020 року.

За результатами перевірки складено акт від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027 яким зафіксовано порушення вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ у сумі 5 670 274 грн., в тому числі: листопад 2020 року на 5 012 034 грн., грудень 2020 року на 658 240 грн.

Зокрема, перевіркою установлено, що позивач уклав з ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» договір поставки від 18.09.2020 року №1809/2020-0, на виконання умов якого позивачу було поставлено товар олію соняшникову нерафіновану: у вересні 2020 року на загальну суму 4 501 692 грн., в т.ч. ПДВ 750 282 гри.; у жовтні 2020 року на загальну суму 25 570 512 грн., в т.ч. ПДВ 4 261 752 грн.; у грудні 2020 року на загальну суму 3 949 440 грн., в т.ч. ПДВ 658 240 грн.

У той же час, перевіркою не встановлено земельних ділянок і об`єктів виробництва, які б належали продавцю - ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ», а тому воно не мало можливості вирощувати соняшник для виробництва олії та, відповідно, не могло бути її виробником. При цьому, аналізом відомостей Єдиного реєстру податкових накладних з`ясовано, що останніми в ланцюзі постачання олії соняшникової є ТОВ «Сонячна полонина», ТОВ «Зерновий магнат» та ТОВ «Торговий дім «Озима», у яких не встановлено подальше придбання олії.

Таким чином, особи, які проводили перевірку, дійшли правомірного висновку, що враховуючи відсутність земельних ділянок у ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ», відсутність можливості вирощування, трудових ресурсів, придбання по ланцюгу постачання насіння соняшника для виробництва олії, супутніх послуг для вирощування, це Товариство не могло бути виробником олії соняшникової, реалізованої ПрАТ «Одесавинпром», а операції купівлі-продажу олії мають виключно документальний характер і які фактично не призводять до зміни вартості активів та пасивів підприємства та його контрагентів за період здійснення відповідних операцій, а відтак призводять до штучного формування податкового кредиту у ПрАТ «Одесавинпром».

Щодо доводів позивача стосовно протиправності проведення позапланової виїзної перевірки під час дії мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок відповідач зазначає, що перевірка була призначена і проведена у відповідності із приписами Податкового кодексу України, крім того, положеннями постанови Кабінету Міністрів України "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" від 03.02.2021 №89, яка була чинною на час призначення і проведення перевірки, передбачено скорочення строку дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозоливши проведення, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 цього Кодексу. Також відповідач звертає увагу на те, що в межах цього позову позивач не оскаржує наказ про призначення перевірки, а отже не може посилатись на протиправність її призначення.

Не визнає відповідач і доводів позивача щодо порушення порядку розгляду заперечень на акт перевірки, зазначаючи, що представників позивача належним чином повідомили про дату, час і місце розгляду заперечень, проте вони не прибули на розгляд. Натомість відповідач на підставі наявних документів провів розгляд заперечень та прийняв за його наслідками висновок про відповідність встановлених порушень від 03.11.2021 №32/61-21/34-00-07-01, про зміст якого позивачу повідомлено листом з назвою «відповідь на заперечення».

У підсумку відповідач вважає, що призначення, проведення і оформлення результатів позапланової виїзної документальної перевірки відбулось у повній відповідності із приписами податкового законодавства. Перевіркою достеменно встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, а тому оскаржене податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Протокольною ухвалою від 18.10.2022 продовжено представникам позивача строк подачі відповіді на відзив та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14:00 год 03.11.2022.

Позивачем 27.10.2022 подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач як в акті перевірки, так і у відзиві вдається до аналізу господарської діяльності контрагента позивача, а не самого ПрАТ «Одесавинпром», що не відповідає принципу індивідуальної відповідальності платника податків. Позивач заперечує доводи відповідача щодо необхідності заявлення окремої вимоги про визнання протиправним наказу про призначення перевірки, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких саме лише визнання протиправним і скасування наказу не є належним і ефективним способом захисту, оскільки не приводить до відновлення порушеного права платника податків, натомість платник податків вправі посилатись на порушення порядку призначення і проведення перевірки при оскарженні податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки. Також позивач зазначає, що згідно з правовими висновками Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, застосуванню підлягали і підлягають саме положення пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України як нормативного акту вищої юридичної сили, а не постанови Кабінету Міністрів України "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" від 03.02.2021 №89. Тому позивач вважає, що відповідач не міг проводити документальну перевірку ПрАТ «Одесавинпром», складати акт перевірки та приймати на основі нього оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки діяли норми вищої юридичної сили, які встановлювали мораторій на проведення перевірок.

Також позивач вважає хибними висновки відповідача про те, що ТОВ «АНВФ «Криниця» не мало можливості вирощувати соняшник для виробництва олії та, відповідно, не могло бути виробником соняшникової олії», оскільки позивачем було зібрано і подано докази того, що ТОВ «АНВФ «Криниця» не вирощувало соняшник, а виробляло олію з придбаного у постачальників, зокрема, у ТОВ «Агрокомпані Трейд» (раніше ТОВ «Стахол Україна») насіння соняшника, при цьому безпосередньо виробництво олії соняшникової нерафінованої було здійснено на орендованих ТОВ «АНВФ «Криниця» у ФОП ОСОБА_1 виробничих потужностях.

Позивач з посиланням на практику Верховного Суду наполягає і на тому, що висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «АНВФ «Криниця» є протиправними в силу того, що вони зроблені не за наслідками дослідження сукупності обставин та первинних документів, а виключно на підставі аналізу інформаційних баз даних ДПС щодо діяльності контрагента позивача - ТОВ «АНВФ «Криниця» та аналізу діяльності інших підприємств, з якими ПрАТ «Одесавинпром» не мало жодних взаємовідносин. Разом з відзивом відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між ПрАТ «Одесавинпром» та ТОВ «АНВФ «Криниця», як і не доведено, що зміст укладеного між ними договору поставки не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів, або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Заперечує позивач також і висновки відповідача щодо виключно документального характеру господарських операцій з купівлі олії, який не призводить до зміни вартості активів та пасивів ПрАТ «Одесавинпром» та його контрагентів, оскільки за наслідками проведених господарських операцій з поставленим ТОВ «АНВФ «Криниця» товаром та його продажу на експорт ПрАТ «Одесавинпром» отримало прибуток у сумі 1 029 210,00 грн.

Позивач посилається на те, що податкові накладні за поставку олії соняшникової були подані ТОВ «АНВФ «Криниця» та зареєстровані контролюючим органом, їх реєстрація не зупинялась, рішень про визнання ризиковим ТОВ «АНВФ «Криниця» контролюючим органом на момент укладення договору не приймалось, що давало позивачу повне право для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, без будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Крім того, позивач вказує, що за змістом акту перевірки, під час його складання було використано податкову інформацію, зокрема, інформацію комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної фіскальної служби, а саме: АРМ «Бест Звіт», АС «Податковий блок»: «Облік податків і платежів» (ведення КОР), «Обробка ПЗ та платежів», «Аналітична система» (АС, співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту, картка платника податків, реєстри податкових накладних в електронному вигляді), Єдиний реєстр податкових накладних, АС «Платники ПДВ». Однак ні на адвокатські запити представників позивача, ані на вимогу суду відповідач не надав інформації, що була отримана з комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної фіскальної служби, та були використані під час проведенні податкової перевірки. Отже, на думку позивача, висновки контролюючого органу засновані на нібито отриманій з комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем інформації - є припущенням, до того ж не підтвердженим жодним доказом.

Відповідачем 31.10.2022 подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначається, що на час виникнення спірних у цій справі відносин постанова Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №89 була чинною та підлягала безумовному виконанню податковим органом, тому безпідставно взагалі розглядати та оцінювати дії відповідача, оскільки вони безпосередньо не впливають на висновки акту перевірки та нараховані податкові зобов`язання. Крім того, підставами для скасування рішень контролюючого органу можуть бути не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, чого в даному випадку немає, оскільки в ході перевірки достовірно встановлено неможливість ТОВ «АНВФ Криниця» поставити олію соняшникову нерафіновану на адресу ПрАТ «Одесавинпром», не будучи виробником такої продукції, не маючи трудових ресурсів, потужностей для виробництва. Не спростовано висновків контролюючого органу про те, що характер відтворюваних операцій купівлі олії соняшникової нерафінованої мають виключно документальний характер, які фактично не призводять до зміни вартості активів та пасивів підприємства та його контрагентів за період здійснення відповідних операцій, а відтак призводять до штучного формування податкового кредиту у ПрАТ «Одесавинпром». Аналіз первинної бухгалтерської документації ПрАТ «Одесавинпром» проводився одночасно зі співставленням податкової інформації під час проведення такої перевірки. Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП не ставить під сумнів документальне оформлення господарських операцій, а звертає увагу, що первинна документація платника податків не є достатнім та достовірним доказом фактичного здійснення поставки олії соняшникової нерафінованої. При подачі відзиву на позовну заяву було залучено ті докази, які за своєю сукупністю та в хронологічному порядку підтверджують правову позицію податкового органу, доводять той факт, що господарські операції позивача та ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» носять виключно документальний характер.

Ухвалою від 03.11.2022 відкладено підготовче засідання на 11.11.2022 об 11:00 год.

Протокольною ухвалою від 11.11.2022 приєднано до матеріалів справи висновок експерта №640 від 10.11.2022 та оголошено перерву у підготовчому засіданні для надання додаткових доказів до 14:00 год 21.11.2022.

Ухвалою від 21.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11:00 год 13.12.2022.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві та поясненнях, викладених у заявах по суті справи.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Судом у засіданні 13.12.2022 проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ПрАТ «Одесавинпром» зареєстровано як юридичну особу 18.11.2002, .

Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Між позивачем та ТОВ «АНВФ Криниця» укладено договір поставки від 18.09.2020 №1809/2020-О, за умовами якого ТОВ «АНВФ Криниця» як постачальник зобов`язалось поставити ПрАТ «Одесавинпром» як покупцю товар олію соняшникову, нерафіновану у кількості та за ціною, які визначаються в додатках до договору.

На виконання умов договору та відповідно до додатку №1 від 18.09.2020 ТОВ «АНВФ Криниця» продає, а позивач купує товар «олія соняшникова, нерафінована» у кількості 200 тн вартістю 4 680 000,00 грн, у тому числі ПДВ 780 000,00 грн. Умовою поставки зазначено СРТ Україна, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері» згідно з Інкотермс-2010. Строк поставки до 30.09.2020.

Згідно з актом приймання-передачі №1 від 21.09.2020 до додатка №1 від 18.09.2020, ТОВ «АНВФ Криниця» передало, а ПрАТ «Одесавинпром» прийняло товар «олія соняшникова, нерафінована» у кількості 192,38 тн вартістю 4 501 692,00 грн, у тому числі ПДВ 750 282,00 грн. місце приймання-передачі товару: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері».

Крім того, на виконання умов договору та відповідно до додатку №2 від 01.10.2020 ТОВ «АНВФ Криниця» продає, а позивач купує товар «олія соняшникова, нерафінована» у кількості 1100 тн вартістю 29 040 000,00 грн, у тому числі ПДВ 4 840 000,00 грн. Умовою поставки зазначено СРТ Україна, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері» згідно з Інкотермс-2010 та / або Україна, Миколаївська область, Вітовський район, сю Галицинове, вул. Набережна, 27, ТОВ «Термінал-Укрхарчозбутсировина. Строк поставки до 30.11.2020.

Згідно з актом приймання-передачі №2 від 16.10.2020 до додатка №2 від 01.10.2020, ТОВ «АНВФ Криниця» передало, а ПрАТ «Одесавинпром» прийняло товар «олія соняшникова, нерафінована» у кількості 329,55 тн вартістю 8 700 120,00 грн, у тому числі ПДВ 1 450 020,00 грн. місце приймання-передачі товару: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері».

Згідно з актом приймання-передачі №3 від 16.10.2020 до додатка №2 від 01.10.2020, ТОВ «АНВФ Криниця» передало, а ПрАТ «Одесавинпром» прийняло товар «олія соняшникова, нерафінована» у кількості 511,94 тн вартістю 13 515 216,00 грн, у тому числі ПДВ 2 252 536,00 грн. місце приймання-передачі товару: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері».

Згідно з актом приймання-передачі №4 від 16.10.2020 до додатка №2 від 01.10.2020, ТОВ «АНВФ Криниця» передало, а ПрАТ «Одесавинпром» прийняло товар «олія соняшникова, нерафінована» у кількості 276,69 тн вартістю 7 304 616,00 грн, у тому числі ПДВ 1 217 436,00 грн. місце приймання-передачі товару: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері».

Постачання товару здійснено 36 окремими партіями, на кожну з яких ТОВ «АНВФ Криниця» видано Посвідчення про якість щодо відповідності вимогам ДСТУ 4492:2017, виписано видаткові накладні та складено і зареєстровано податкові накладні.

Позивачем оплачено товар перерахуванням коштів на рахунки в банку.

Крім того, позивачем укладено з ТОВ «Маслозерноінвест» договір комісії від 21.09.2020 №1-2109, на виконання умов якого ТОВ «Маслозерноінвест» прийняло товар «олія соняшникова, нерафінована», який поставлявся ТОВ «АНВФ Криниця», та уклало зовнішньоекономічні контракти про реалізацію зазначеного товару на експорт і виконало їх, здійснивши також митне оформлення товару.

У подальшому наказом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 10.09.2021 №110 призначено провести з 13.09.2021 і тривалістю 15 робочих днів документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Одесавинпром» з метою дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» за вересень, жовтень 2020 року, які відображено у деклараціях з ПДВ за листопад - грудень 2020 року.

Підставами для призначення перевірки указано підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункт 75.1.2 пункту 75.7 статті 75, підпункти 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункт 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, абзац 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», лист від 21.10.2020 №04-47/218 Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України.

У період 13.09.2021 по 01.10.2021 та на підставі направлення від 13.09.2021 №270 посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Одесавинпром» з метою дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» за вересень, жовтень 2020 року, які відображено у деклараціях з ПДВ за листопад - грудень 2020 року.

Результати перевірки оформлені актом від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027.

За висновками акту, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ у сумі 5 670 274,00 грн., в тому числі: листопад 2020 року на 5 012 034,00 грн, грудень 2020 року на 658 240,00 грн.

При цьому посадові особи відповідача, які проводили перевірку, виходили з того, що ними не встановлено земельних ділянок і об`єктів виробництва, які б належали продавцю - ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ», а тому воно не мало можливості вирощувати соняшник для виробництва олії та, відповідно, не могло бути її виробником. При цьому, аналізом відомостей Єдиного реєстру податкових накладних з`ясовано, що останніми в ланцюзі постачання олії соняшникової є ТОВ «Сонячна полонина», ТОВ «Зерновий магнат» та ТОВ «Торговий дім «Озима», у яких не встановлено подальше придбання олії. З цього посадові особи відповідача виснували, що враховуючи відсутність земельних ділянок у ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ», відсутність можливості вирощування, трудових ресурсів, придбання по ланцюгу постачання насіння соняшника для виробництва олії, супутніх послуг для вирощування, це Товариство не могло бути виробником олії соняшникової, реалізованої ПрАТ «Одесавинпром», а операції купівлі-продажу олії мають виключно документальний характер і які фактично не призводять до зміни вартості активів та пасивів підприємства та його контрагентів за період здійснення відповідних операцій, а відтак призводять до штучного формування податкового кредиту у ПрАТ «Одесавинпром».

Позивач, не погодившись з висновками контролюючого органу, подав за вих №223 від 26.10.2021 заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027.

Відповідачем складено висновок від 03.11.2021 №32/61-21/34-00-07-01 на заперечення, яким залишено без змін акт документальної позапланової виїзної перевірки від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027.

Про результати розгляду заперечень позивачу надана відповідь від 08.11.2021 №3036/6/34-00-07-01.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 08.11.2021 № 1 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання ПрАТ «Одесавинпром» за платежем податку на додану вартість на 7 087 843,00 грн, у тому числі за основним платежем 5 670 274,00 грн та 1 417 569,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач оскаржив в адміністративному порядку податкове повідомлення - рішення від 08.11.2021 №1 до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 07.09.2022 скаргу ПрАТ «Одесавинпром» залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення без змін.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням та уважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю.

Згідно із підпунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За визначенням, наданим пунктом 14.1.181 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 ПК України визначено, зокрема, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/ послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі у тексті - Закон №996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно із пунктами 1.2, 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинними документами є документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарськими операціями - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, на які вони виписані, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.

У справах, предметом розгляду яких є правомірність відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліку фінансових показників господарських операцій, які за висновком контролюючого органу є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Таку ж правову позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, виснувавши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі, зокрема, лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання або лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій.

Як встановлено судом, між позивачем як покупцем та ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» як постачальником було укладено договір поставки від 18.09.2020 №1809/2020-0, відповідно до якого ТОВ «АНВФ Криниця» як постачальник зобов`язалось поставити ПрАТ «Одесавинпром» як покупцю товар олію соняшникову, нерафіновану у кількості та за ціною, які визначаються в додатках до договору.

Суд звертає увагу, що умовою поставки за договором зазначено СРТ Україна, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117, термінал ТОВ «Евері» згідно з Інкотермс-2010.

На виконання умов цього договору позивачу було поставлено товар, що підтверджується наявними у справі та дослідженими у ході перевірки первинними документами: додатками до договору, актами приймання-передачі, платіжними дорученнями, видатковими і податковими накладними.

Останні, до речі, були без зауважень зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Перевезення товару під час його постачання також підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними та здійснювалось вантажним транспортом і найманими водіями ФОП ОСОБА_2 .

У свою чергу, отриманий позивачем товар був реалізований на експорт товариством з обмеженою відповідальністю «Маслозерноінвест», з яким позивачем було укладено договір комісії від 21.09.2020 №01-2109, що підтверджується наявними у справі звітами комісіонера, актами приймання-передачі товару та актами приймання передачі послуг, платіжними дорученнями, вантажними митними деклараціями.

Усі згадані первинні, бухгалтерські та податкові документи, а також товаросупровідні документи наявні в матеріалах справи.

Натомість відповідач при проведенні перевірки зробив висновок про те, що вказані господарські операції не були фактично здійсненими, а відтак позивач завищив податковий кредит на 5 670 274,00 грн по операціям з придбання у ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» олії соняшникової нерафінованої.

При цьому відповідач виходив з того, що перевіркою не встановлено наявності земельних ділянок і об`єктів виробництва, які б належали продавцю - ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ», а тому воно не мало можливості вирощувати соняшник для виробництва олії та, відповідно, не могло бути її виробником. При цьому, аналізом відомостей Єдиного реєстру податкових накладних з`ясовано, що останніми в ланцюзі постачання олії соняшникової є ТОВ «Сонячна полонина», ТОВ «Зерновий магнат» та ТОВ «Торговий дім «Озима», у яких не встановлено подальше придбання олії.

Однак суд вважає такі висновки помилковими, оскільки вони були зроблені не на підставі досліджених господарських операцій та первинних документів, а майже виключно шляхом аналізу податкової інформації та інформації, яка міститься в інших базах даних, що відповідачем в ході судового розгляду не спростовано.

Зокрема, посадові особи, які проводили перевірку, зазначили, що в товаросупровідних документах та документах про якість товару зазначена адреса виробництва: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 241-Д, однак за ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» не зареєстровано будь-яких об`єктів за вказаною адресою; крім того, відповідно до відкритих інтернет-ресурсів у місті Новомосковську відсутня така адреса взагалі. Також ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» не мало у власності або користуванні земельних ділянок для вирощування соняшника.

З наведеного посадові особи відповідача висновували, що ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» не мало можливості вирощувати соняшник для виробництва олії та, відповідно, не могло бути виробником олії соняшникової.

Надалі посадові особи відповідача вдались до аналізу відомостей Єдиного реєстру податкових накладних та зазначили, що останніми у ланцюзі постачання олії соняшникової були ТОВ «Сонячна полонина», ТОВ «Зерновий магнат», ТОВ Торговий Дім «Озима», якими сформовано податковий кредит за рахунок оформлення податкових накладних на придбання шоколаду, соків, кави, йогуртів, кукурудзи, кави, арахісу, борошна і так далі.

Тому посадові особи відповідача вказали, що неможливо підтвердити фактичне отримання товару позивачем від ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ».

З цього приводу суд зазначає, що під час перевірки надаючи заперечення на акт перевірки, та в ході адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.11.2021 № 1, позивач зазначав про наявність у свого контрагента ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» виробничих потужностей за адресою Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 241-Д та вказував, що виробництво олії здійснювалось не з власно вирощеного контрагентом насіння соняшнику, а з придбаного ним.

У ході судового розгляду позивачем надано відповідь ТОВ «АНВФ «КРИНИЦЯ» на адвокатський запит представника позивача та додані до неї документи, з яких вбачається, що виробництво олії соняшникової нерафінованої, яка була поставлена на користь ПрАТ Одесавинпром», було здійснено на орендованих ТОВ «АНВФ «Криниця» у ФОП ОСОБА_1 виробничих потужностях згідно із договором оренди №31/08/20-1 від 31.08.2020, відповідно до якого ТОВ «АНВФ «Криниця» орендувало цех по переробці насіння соняшникового на олію, склади загальною площею 537,6 кв.м. та обладнання, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетманська, буд. 241-Д, що підтверджується згаданим договором та актом приймання-передачі від 01.09.2020.

Відповідно сам цех по виготовленню рослинної олії належить ФОП ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу цеху по виготовленню рослинної олії від 18.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Кулішем Ю.О. за реєстровим №595, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30735498 від 10.12.2014.

У вказаних правовстановлюючих документах адресу об`єкта зазначено саме як Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетманська, буд. 241-Д.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 на виконання вимог законодавства отримано на цех по виготовленню рослинної олії «Експлуатаційний дозвіл для потужностей (об`єктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів» №51200/06/1 від 11.12.2014, виданий Новомосковським районним Управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області. Відповідно до інформації, розміщеній на офіційному сайті Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за реєстраційним №r-UA-04-27-303 зареєстровано потужності ФОП ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 . вид діяльності: Виробництво харчових продуктів, інгредієнтами яких є виключно продукти рослинного походження та/або перероблені продукти тваринного походження, дата включення: 14.02.2020.

Тобто, зазначеними вище первинними документами повністю спростовуються доводи контролюючого органу та висновки акту перевірки щодо нібито відсутності об`єктів за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетманська, буд. 241-Д.

Крім того, позивачем надано до суду докази, що поставлена ТОВ «АНВФ «Криниця» на користь ПрАТ «Одесавинпром» протягом вересня-жовтня 2020 року за договором поставки від 18.09.2020 р. №1809/2020-0 олія соняшникова нерафінована була вироблена з насіння соняшника, придбаного у ТОВ «Агрокомпані Трейд» (раніше ТОВ «Стахол Україна», ) за Договором поставки №435 від 14.09.2020 р. у загальному об`ємі 3000,000 тн, що підтверджується також Специфікацією №1 до договору поставки №435 від 14.09.2020, Специфікацією №4 до договору поставки №435 від 30.09.2020, Додатковою угодою №1 до договору поставки №435 від 09.10.2020.

Суд звертає увагу на те, що під час здійснення документальної позапланової виїзної перевірки відповідач не витребовував у позивача зазначених відомостей та первинної документації і не пропонував їх надати, як і не направляв запитів на проведення зустрічних звірок з питань підтвердження отриманих платника податків відомостей стосовно відносин з суб`єктами господарювання - контрагентами.

Таким чином, твердження відповідача про неможливість вироблення ТОВ «АНВФ «Криниця» олії соняшникової нерафінованої, яка пов`язується ним з відсутністю у ТОВ «АНВФ «Криниця» земельних ділянок, виробничих потужностей, придбання сировини спростовується наявними у матеріалах справи та згаданими вище доказами.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, висновки про не здійснення поставки товару від ТОВ «АНВФ «Криниця», зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер і містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки фактично надані позивачем до перевірки первинні документи не були належним чином проаналізовані в акті перевірки, а тому така інформація не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону. Така податкова інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач.

Окремо суд звертає увагу, що згідно з висновком експерта №640 від 10.11.2022, складеного за результатами проведеної судово-економічної експертизи по адміністративній справі №420/13514/22, документально не підтверджуються викладені в акті від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027 висновки відповідача про порушення ПрАТ «Одесавинпром» вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України і заниження ним ПДВ у сумі 5 670 274,00 грн., в тому числі: листопад 2020 року на 5 012 034,00 грн, грудень 2020 року на 658 240,00 грн.

У підсумку суд вважає, що наявними у справі доказами спростовано викладені у акті від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027 висновки відповідача щодо протиправного формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «АНВФ «Криниця» та порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 ПК України.

Відтак є протиправним прийняте на підставі цього акту податкове повідомлення - рішення від 08.11.2021 № 1 форми «Р».

Крім того, це податкове повідомлення-рішення є протиправним також унаслідок порушення відповідачем норм пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, оскільки перевірка позивача була проведена всупереч дії установленого на період дії карантину мораторію, що в свою чергу свідчить про протиправність проведеної перевірки та нівелює правові наслідки такої.

До такого висновку суд приходить з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України зокрема передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно із пунктом 3.1 статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 5.2 статті 5 ПК України установлено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України, у тому числі пунктом 78.1 цієї статті підстави для здійснення документальних позапланових перевірок.

Згідно із пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У відповідності із приписами пунктів78.5, 78.6, 78.7 та 78.8 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції на момент винесення наказу) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, унаслідок введення мораторію контролюючий орган мав право проводити документальні позапланові перевірки виключно з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття вказаного наказу не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття вказаного наказу не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки», якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року № 568-ІХ); документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексу України, з одного боку і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку - застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 420/12859/21, від 27 квітня 2022 року у справі № 140/1846/21, від 15 квітня 2022 року у справі № 160/5267/21, від 17 травня 2022 у справі № 520/592/21, від 6 липня 2022 у справі № 360/1182/21, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 та інших.

Як встановлено судом, документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Одесавинпром» призначено наказом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 10.09.2021 №110, тобто під час дії мораторію, уведеного пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

При цьому перевірку призначено з підстав, визначених підпунктами 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, що суперечить припису пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким контролюючим органам на час призначення і проведення перевірки дозволялось здійснювати перевірки виключно з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, у тому числі протиправно призначив та провів документальну позапланову перевірку ПрАТ «Одесавинпром» на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки у відповідача не було права на проведення такої в період дії мораторію на проведення перевірок, з урахуванням вимог пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Щодо доводів відповідача про те, що контролюючий орган був допущений позивачем до проведення перевірки і у даній справі не оскаржується наказ про призначення перевірки, а відтак позивач не може посилатись на порушення порядку призначення і проведення перевірки в обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення, то суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 Верховний Суд відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки. Верховний Суд також зазначив, що недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист. Верховний Суд у зазначеній справі сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками. У справі, що розглядається позивачем у позовній заяві визначав як підставу для скасування оскаржуваного рішення контролюючого органу порушення відповідачем положень норми п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у зв`язку з чим перевірка позивача була проведена всупереч дії установленого мораторію.

У даному випадку дії відповідача щодо призначення і проведення позапланової документальної виїзної перевірки ПрАТ «Одесавинпром», які здійснено податковим органом в період дії мораторію на проведення перевірок є протиправними, а складений за їх наслідками акт від 08.10.2021 №329/34-00-07-01/00412027 не може слугувати підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення як доказ, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, у розумінні статті 74 КАС України).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і тому підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат в частині сплаченого судового збору проводиться відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов приватного акціонерного товариства «Одесавинпром» до Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати винесене Південним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення - рішення від 08.11.2021 №1 форми «Р», яким збільшено приватному акціонерному товариству «Одесавинпром» суму грошового зобов`язання за платежем по податку на додану вартість на 7087843,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1, код ЄДРПОУ ВП 44104032) на користь приватного акціонерного товариства «Одесавинпром» (68262, Одеська область, м. Білгород-Дністровський район, с. Розівка, вул. Привокзальна, буд. 1 А, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2022.

Суддя А.С. Пекний