Справа № 640/17934/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Київ №640/17934/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю представників:

позивача - адвоката Предко В.О.,

відповідача - Бугаєнко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Заявлено позов про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2019 №, №, №, №, №, № та рішень від 08.08.2019 №, №, № з підстав порушення порядку проведення перевірки, помилковості висновків перевірки.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з підстав правомірності проведення перевірки та обґрунтованості висновків, зазначених в акті.

Під час судового розгляду справи представники сторін підтримали свої вимоги і запере-чення з підстав, які наведені ними у заявах по суті справи.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України і наказу від 31.05.2019 №7418 провів документальну позапланову невиїзну перевірку позивача за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, оформлену актом від 25.06.2019 №1511/26-15-42-05/.

На підставі акта відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019:

- №, яким збільшив грошове зобов`язання з ПДВ на 3054129,17 грн.;

- №, яким збільшив грошове зобов`язання з військового збору на 203111,99 грн.;

- №, яким застосував штраф у розмірі 510 грн.;

- №, яким збільшив грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 2437343,94 грн.;

- №, яким застосував штраф у розмірі 510 грн.;

- №, яким застосував штраф у розмірі 340 грн.;

Також, відповідач виніс рішення від 08.08.2019:

- №, яким донараховано єдиний внесок у сумі 137602,08 грн. і нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 13760,21 грн.;

- №, яким нарахував штрафні (фінансові) санкції у сумі 340 грн.;

- №, яким нарахував штраф у сумі 5712,04 грн. і пеню у сумі 263,49 грн.

Спірні правовідносини стосуються правомірності оспорюваних рішень.

Оцінюючи правомірність проведення податкової перевірки, суд зазначає таке.

Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульова-ного цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно із ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п. 79.1).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контро-люючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про прове-дення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п. 79.2).

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п. 79.3).

Згідно з актом відповідачем направлялись позивачу запити від 28.02.2019 №25461/К/-26-15-42-05-28 і від 17.04.2019 №52483/К/-26-15-42-05-28 (т. 1 а.с. 103, 104; т. 2 а.с. 181, 182, 185, 186), на які позивач не надав запитуваної інформації та документального підтвердження.

Перший запит вручено позивачу, а другий - повернувся до відповідача без вручення позивачу за закінченням встановленого строку зберігання, у зв`язку з чим та згідно з абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України вважається врученим позивачу, також.

Вказані запити відповідають вимогам, встановленим п. 73.3 ст. 73 ПК України: їх підпи-сано в.о. заступника начальника І.Козловим і уповноваженою особою С.Чубка та скріплено гербовою печаткою; мітять відомості про підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати. При цьому, у запиті від 17.04.2019 більш повно зазначено інформацію про причини його направлення.

Необхідність направлення запитів зумовлено тим, що у поданій позивачем у 2017р. декларації про майновий стан і доходи зазначено суму одержаного доходу у розмірі 10603016,45 грн., що було підставою для реєстрації платником ПДВ

Посилання позивача на те, що запит від 28.02.2019 не покладав на позивача обов`язок виконання через неналежне оформлення, про що повідомлено відповідача листом б/д і б/н (т. 1 а.с. 38-40) суд відхиляє, оскільки цей запит відповідає вимогам, встановленим п. 73.3 ст. 73 ПК України: його підписано в.о. заступника начальника І.Козловим та скріплено гербовою печат-кою; мітить відомості про підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати.

Вказані запити відповідача і ненадання позивачем інформації та її документального підтвердження наявність підстав, передбачених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України для проведення позапланової документальної перевірки.

Копія наказу і повідомлення про проведення перевірки були надіслані позивачу, але повернулись без вручення адресату з незалежних від контролюючого органу причин, тому вва-жаються врученими.

Посилання представника позивача на перебування позивача за кордоном не спростовує вжиття відповідачем передбачених законом заходів, спрямованих на надіслання копії наказу і повідомлення, та не перешкоджало проведенню перевірки.

Наявні у справі копії запиту відповідача від 3.03.2018 №14028/К/26-15-42-03-27 і відповіді позивача від 07.05.2018 на нього (т. 1 а.с. 36, 37) суд не бере до розгляду, оскільки цей запит не вказаний в акті перевірки.

Підсумовуючи викладене, суд вважає помилковими твердження позивача про неправомір-ність проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, які не доводять порушення відпові-дачем вимог ПК України і відсутність у нього права і підстав для проведення спірної перевірки.

Оцінюючи правомірність оспорюваних рішень, суд зазначає таке.

Перевіркою встановлено, що у період з 21.04.2017 по 30.04.2017 та з 01.10.2017 по 31.12.2018 позивач перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Підпунктом 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України передбачено подання податкової декларації про майновий стан і доходи протягом 40 календарних днів, що настають за останнім кален-дарним днем звітного податкового року.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Перевіркою встановлено неподання позивачем податкової декларації за ІІ квартал 2017р., а також несвоєчасне подання декларації за 2018р., що позивачем не спростовано не було, тому відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 № про накладення на позивача штрафних санкцій у розмірі 340 грн.

Згідно з пп. "а" п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподаткову-ваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

До перевірки позивач не надала Книги обліку доходів і витрат. До позовної заяви додано копію Книги обліку доходів і витрат не доводить її подання до перевірки, тому не спростовує вищевказане порушення.

Отже, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 № про накладення на позивача штрафних санкцій у розмірі 510 грн.

Як визначено у п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у т.ч., але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п. 177.3 ст. 177 ПК України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи-підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

З урахуванням задекларованого позивачем доходу і не надання нею контролюючому органу до перевірки документально підтвердження понесених витрат відповідач самостійно визначив чистий оподатковуваний дохід позивача за 2017, 2018рр. та, з урахування попередньо сплачених позивачем податкових зобов`язань, встановив заниження позивачем податку на дохо-ди фізичних осіб у загальній сумі 1949875,15 грн.

Позивач не спростувала правильність зазначених в акті перевірки сум доходів позивача і не надала до суду доказів понесення витрат, тому її твердження про невідповідність висновків перевірки фактичним обставинам справи суд відхиляє. Щодо врахування відповідачем даних ДП "ПРОЗОРРО", то згідно із п. 79.1 ст. 79 ПК України контролюючий орган вправі використо-вувати інформацію з інших джерел. Крім того, ці дані не суперечать самостійно задекларованим позивачем показникам її доходів.

Щодо відсутності документального підтвердження понесених позивачем витрат, то до позовної заяви і на пропозицію суду під час розгляду справи представником позивача таких документів не надала. Лише копії договорів і платіжних документів про сплату коштів не є достатнім документальним підтвердженням понесення витрат, адже такі платіжні документи не відображають суть і зміст господарської операції, її кількісні та натуральні показники, факт поставки (передачі) товарів (робіт, послуг).

Наданий позивачем висновок експерта від 17.02.2020 488/02/2020 не доводить допущення порушення відповідачем вимог законодавства, адже висновки експерта ґрунтуються на наданих йому позивачем документа, які ні до перевірки, а ні до суду не надавались, тому суд позбавлений можливості їх оцінити.

В аналогічний спосіб відповідач донарахував позивачу військовий збір, обов`язок із сплати якого визначений п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Підсумовуючи, суд зазначає про правомірність донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб і військового збору оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.08.2019 № і №.

При цьому, враховуючи ненадання позивачем до перевірки первинних документів правомірним є накладення да неї оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 08.08.2019 № штрафу у сумі 510 грн.

Пунктом 181.1 ст. 181 ПК України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку 1-3 групи.

Згідно з п. 183.2 ст. 183 ПК України передбачено, що у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст. 181 цього Кодексу.

Згідно з п. 183.4 ст. 183 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встанов-лених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстра-ційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відпові-дають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Згідно з п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з пп. "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

З урахуванням переходу позивача з 01.10.2017 на загальну систему оподаткування і досягнення відповідного доходу, остання повинна була зареєструватись з 11.10.2017 платником ПДВ, що нею вчинено не було, тому відповідач правомірно обчислив податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 244333,33 грн. оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 08.08.2019 №.

Згідно із ст. 7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у т.ч. в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 6 цього Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 цього Закону платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально-обов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно з п. 7 ч. 11 ст. 25 цього Закону встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Згідно з ч. 14 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообо-в`язкове державне соціальне страхування" про застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно з актом перевірки відповідач, виходячи з максимальної суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, та з урахуванням фактично сплачених позивачем сум єдиного внеску, визначив недоїмку у розмірі 137602,08 грн., розрахунок якої позивачем не оспорюється.

Також, відповідачем встановлено порушення позивачем термінів спати єдиного внеску, у зв`язку з чим донараховано штрафних санкцій і пені.

Встановлені відповідачем обставини у цій частині позивачем не заперечуються і не спростовуються у позовній заяві, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для визнання протиправними і скасування рішень від 08.08.2019 №, №, №.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко