Справа № 420/2669/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2669/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та стягнення фінансової гарантії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рiшення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарiв №UA500020/2021/000131/2 вiд 10.11.2021 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/000724 від 10.11.2021 року; визнати протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією № UA500020/2021/219351, викладену в листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15382 вiд 07.12.2021 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ФОП ОСОБА_1 сплачену фінансову гарантію у формі грошової застави в розмірі 206 241,39 грн. (двiстi шість тисяч двiстi сорок одна) грн., на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Р/р НОМЕР_2 в Акціонерний банк Південний.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 09.11.2021 ФОП ОСОБА_1 в особі ПП «ВІСДОМ» подав на митний пост Одеса, Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA 500020/2021/219256 для митного оформлення товару в режимі імпорт. Заявлена митна вартість товару склала 20 4790,00 доларів США, яка станом на дату подання митної декларації за курсом НБУ складала 542 215,67 грн. Ціна товару була визначена за першим методом за ціною договору. За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було ініційовано процедуру консультацій із декларантом, оскільки на думку митного органу пакет документів, який було подано декларантом не давав митному органу можливості здійснити оцінювання задекларованого товару за методом, який було обрано (ціна договору). 3 09.11.2021 та 10.11.2021 декларантом надано специфікацію виробника та прайс-лист. 10.11.2021 року посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби Літвіновою В.А. було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500020/2021/000131/2, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA 500020/2021/000724, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів, загальна сума фінансової гарантії склала 206 241,39 грн. за МД №500020/2021/219351, за якою було вивільнено товар відповідно до розділу X Митного Кодексу України, що є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом. Позивач вважає, що Митним органом неправомірно та необґрунтовано застосовано метод за ціною договору подібних (аналогічних) товарів та збільшено вартість товару. Також позивач зазначає, що 01.12.2021 року, не погоджуючись з висновками, наведеними у рішенні про коригування митної вартості товарів, ним була подана заява про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до приписів ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України (далі заява), з проханням винести рішення щодо визнання заявленої декларантом митної вартості, скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та повернути внесену грошову заставу в розмірі 206 241,39 грн. на поточний рахунок. Проте, Листом №7.10-2/28.1-01/13/15382 від 07.12.2021 року Одеська митниця Держмитслужби відмовила у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року з надуманих, на переконання позивача, підстав. У зв`язку з неправомірною відмовою Одеської митниці Держмитслужби у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідачем до суду поданий відзив на адміністративний позов (від 20.04.2022 р. вхід.№ ЕС/1121/22), в якому представник відповідача зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №500020/2021/219256 від 09.11.2021 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Також представник відповідача зазначив, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № UA 500020/2021/219351 від 10.11.2021 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 206 291,71 грн шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу. Згідно з частиною 8 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Частиною 9 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що в разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Таким чином, представник відповідача стверджує, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA 500020/2021/0000131/2 від 10.11.2021 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушуючи права та законні інтереси позивача, а тому підстави для задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , відсутні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 12.03.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/2669/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 р. розгляд справи №420/2669/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, - вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 липня 2022 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення фінансової гарантії, - залишено без руху, відповідно до приписів ч.13 ст.171 КАС України.

Ухвалою суду від 09.08.2022 р. продовжено розгляд справи №420/2669/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, стягнення фінансової гарантії, відповідно до ч.14 ст.171 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №420/2669/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, - на тридцять днів.

Ухвалою суду від 22.08.2022 р. закрито підготовче провадження по справі №420/2669/22. Призначено справу №420/2669/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареестрований як фізична особа-підприемець 20.09.2019 року (номер запису: 0016480) та згідно витягу з реєстру платників единого податку здiйснює наступні види господарської діяльності за КВЕД: 46.47 Оптова торгiвля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; 46.15 Діяльність посередників у торгiвлi меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 47.19 Iншi види роздрібної торгiвлi в неспеціалізованих магазинах, 46.73 Оптова торгiвля деревиною, будiвельними матеріалами та санітарно-технiчним обладнанням; 47.59 Ротрiбна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та iншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; 46.49 Оптова торгiвля іншими товарами господарського призначення; 52.29 Інша допоміжна дiяльнiсть у сфері транспорту; 31.09 Виробництво інших меблів: 52.10 Складське господарство; 16.23 Виробництво інших дерев`яних будiвельних конструкцiй i столярних виробiв: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матерiалiв для плетіння; 31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгiвлi; 46.19 Діяльність посередників у торгiвлi товарами широкого асортименту; 46.65 Оптова торгiвля офісними меблями; 31.02 Виробництво кухонних меблів.

Так, між Підприємством ASKA MOBILYA YA DIS TICARET LTD STI (Постачальник) та приватним підприємцем ОСОБА_1 ( Замовник) був укладений Договір поставки №2 від 19.10.2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується виготовити поставити, а Замовник прийняти та оплатити за товар вiдповiдно до додатку до контракту. Найменування, кількість, якість і ціна товару визначаються відповідно до додатку, який є невід`ємною частиною даного договору.

На виконання умов зазначеного договору постачальник поставив замовнику партію товару, а саме: столові комплекти: стіл (металеві ніжки, стільниця з ДСП зі скляною накладкою з малюнком) + стільці (металеві ніжки, м`яка спинка та сідниця).

09.11.2021 ФОП ОСОБА_1 в особі ПП «ВІСДОМ» подав на митний пост Одеса, Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500020/2021/219256 для митного оформлення товару в режимі імпорт.

Заявлена митна вартість товару склала 20 4790,00 доларів США, яка станом на дату подання митної декларації за курсом НБУ складала 542 215,67 грн. Ціна товару була визначена за першим методом за ціною договору.

До митної декларації № UA500020/2021/219256 декларантом були додані наступні документи:

Пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.11.2021 року;

Рахунок-проформа (Proforma invoice) REF-553 UK-ASKA від 19.10.2021 року;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) AMF134 вiд 05.11.2021 року;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) N 0405 вiд 08.11.2021 року;

Сертифікат про проходження товару (Certificate of origin) NoU0435496 від 05.11.2021 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №5 від 22.10.2021 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №6 від 04.11.2021 року;

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №21/1/461 вiд 08.11.2021 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №2 вiд 19.10.2021 року;

Договір про надання послуг митного брокера № 243 від 05.05.2021 року;

Iншi некласифiкованi документи: Доручення №3 від 05.05.2021 року, заява на проведення фом 1525 вiд 09.11.2021 року: фото б/н вiд 09.11.2021 року;

Копія митної декларації країни вiдправлення 21060600EX043273 вiд 03.11.2021 року.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було ініційовано процедуру консультацiй iз декларантом, оскільки на думку митного органу пакет Документiв, який було подано декларантом не давав митному органу можливості здійснити оцінювання задекларованого товару за методом, який було обрано мною (ціна договору).

Декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів на надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контраст) із третіми особами договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначаються;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комiсiйних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерсько документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товар Згідно ст.254 МКУ для перевірки та підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації прошу надати переклад українською мовою рани в правлення вiд 05.11.2021р.

3 09.11.2021 та 10.11.2021 декларантом до митного органу надано специфікацію виробника та прайс-лист.

Проте, за результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2021/000131/2 від 10.11.2021 року, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/000724.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) Вiдповiдно до пп. в п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матерiалiв та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойс, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка iнформацiя щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслiдок чого неможливо перевірити правильнiсть визначення митної вартостi самих товарiв.

2) Вiдповiдно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягае сплаті, витрати на страхування цих товарів. Вiдповiдно до наданого інвойсу поставка товару здiйснюється на умовах CPT Одеса тобто вартiсть страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильнiсть визначення митної вартості самого товару.

3) В інвойсi наявне посилання на рахунок-проформу N REF-553 UK-ASKA вiд 20.10.2021, проте до митного оформлення надано рахунок-проформу з іншими реквізитами (дата 19. 10.2021), банківський платіжний документ від 04.11.2021 № 6 у графі «Призначення платежу» також містять посилання на рахунок-проформу з іншими реквізитами (дата 19.10.2021), ніж зазначено у інвойсм.

4) В банкiвському платіжному докуменi вiд 22.10.2021 № 5 відсутнi посилання на рахунок-фактуру (інвойс), внаслідок чого його не можна (дентифікувати з даною поставкою товару.

5) Згідно п.1.2 зовнішньоекономічного договору найменування, кiлькiсть, якість і ціна товару визначаються згідно з додатком, який є невід`ємною частиною даного договору. Проте до митного оформлення додаток до зовнішньоекономічного договору не надано.

6) у наданому до митного оформлення висновку експерата міститься судження щодо можливоп вартостi товарiв, однак не дiйсної вартості Цінову довiдку зроблено на основі наданих до митного оформлення товаросупровiдних документів, які не містять вiдомостей щодо розмірів оцінюваного товару. Але експерт в висновку аналізує можливий рівень вартості товару з зазначенням конкретних розмірів оцінюваного товару.

У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів, загальна сума фінансової гарантії склала 206 241,39 грн. за МД №500020/2021/219351, за якою було вивільнено товар відповідно до розділу X Митного Кодексу України, що є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Не погоджуючись з висновками, наведеними у рішенні про коригування митної вартості товарів, позивачем 01.12.2021 року до митного органу була подана заява про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до приписів ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України (далі заява), з проханням винести рішення щодо визнання заявленої декларантом митної вартості, скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та повернути внесену грошову заставу в розмірі 206 241,39 грн. на поточний рахунок. В заяві позивачем викладені пояснення і заперечення щодо неправомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Проте, Листом №7.10-2/28.1-01/13/15382 від 07.12.2021 року Одеська митниця відмовила у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року.

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Так, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі врегульовано нормами Митного кодексу України (надалі по тексту - МК України) в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Зокрема, аналізуючи наведені у оскаржуваному Рiшення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарiв №UA500020/2021/000131/2 вiд 10.11.2021 року, обставини, котрі слугували підставою для його винесення, а також наявні письмові докази, доводи, аргументи учасників справи, у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Так, у п.33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000131/2 вiд 10.11.2021 року, митним органом, у тому числі, зазначено, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як упаковка, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Натомість, як встановлено судом, декларантом були надані у повному обсязі документи, котрі давали змогу контролюючому органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей. Зокрема, декларантом наданий до митних органів контракт, в якому визначений порядок, умови, строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданi iнвойси, які містять i дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що вiдповiдає даним митних декларацій та не суперечить умовам контракту, відомості прайс-листів, пакувальнихлистів, котрі вiдповiдають даним iнвойсу щодо ціни, кількості, умов поставки товару тощо.

Згідно з пп. 5.1-5.5 п. «Упаковка та маркування» угоди № 2.1 до договору поставки товару продавець вживає всiх заходiв для надійної та належної упаковки Товару, що захищає його від пошкоджень при завантаженні-розвантаженні, транспортуванні та зберіганні. Упаковка повинна захищати Товар від будь-яких пошкоджень при перевезенні та зберіганні. Упаковка Товару повинна бути пристосована для завантаження. Сторони погодили, що Товар поставляється покупцю у безповоротній упаковці. Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, разі поставки товару зворотній тарі графі МД 37. Процедура митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифiкатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими «ASKA» - не передбачалось. З поданих до митного оформлення документiв вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних iз пакуванням (упаковка включена ціну товару).

Отже, витрати на пакування не є складовими митної вартості та відповідноне впливають на правильнiсть її визначення.

Також, відповідно до умов пункту 2.1 договору №2 від 19.10.2021 столи та стільці поставляються в розібраному вигляді. Основи стільців запаковані у плівку, а спинки та сидіння стільців та столи запаковані у картон. Упаковка входить у вартість товару.

В прайс-листі вказано, що вартість товару включає упаковку.

В свою чергу, у п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є посилання на з`ясування відповідних відомостей щодо вартості упаковки та робіт в разі якщо вони не включені до ціни, що була фактично сплачена.

Статтею А.9. розділу СFR Правил Інкотермс-2000 передбачено, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Тобто продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Тобто відповідно до документів наданих до митного оформлення, а також обумовлених сторонами умов поставки у ціну товару були включені витрати на упаковку.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. Процедура митної декларації має бути зазначено, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими продавцем не передбачалось.

Тобто, вартість упаковки за товар, що постачався вже включено у ціну товару та у продавця були відсутні додаткові витрати на упаковку.

Отже, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та відповідно не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

При цьому, відповідачем не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Таким чином в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, а отже не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Також, в оскаржуваному рішенні відповідачем, серед іншого, зазначено, що вiдповiдно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягае сплаті, витрати на страхування цих товарів. Вiдповiдно до наданого інвойсу поставка товару здiйснюється на умовах CPT Одеса тобто вартiсть страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильнiсть визначення митної вартості самого товару.

Натомість, суд зазначає, що відповідно до п.2.2 договору поставка товару здійснюється на умовах поставки CPT Одеса.

Так, умови поставки CPT Інкотермс 2010 - (carriage paid to (... named place of destination) фрахт/перевезення оплачено до (... назва місця призначення)) означає, що продавець передає товар, випущений в митний режим експорту, названий перевізнику для перевезення товару до місця призначення.

Умовами поставки CPT Інкотермс 2010 (carriage paid to (... named place of destination) фрахт/перевезення оплачено до (... назва місця призначення)) не передбачено обов`язку покупця здійснювати страхування товару. Термін фрахт/перевезення оплачено до ... означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Під словом перевізник розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них. Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися незалежно від виду транспорту, включаючи мультимодальні (змішані) перевезення.

Таким чином, відповідно до умов СРТ у покупця відсутній обов`язок перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Отже, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 24.12.2020 у справі №814/1046/16 по справі №814/772/15.

Крім того, докази оплати страхування не надано до митного органу з тих підстав, що страхування вантажу не здійснювалось, про що в свою чергу, декларант митний орган повідомляв.

Стосовно зауважень відповідача, що в інвойсi наявне посилання на рахунок-проформу N REF-553 UK-ASKA вiд 20.10.2021, проте до митного оформлення надано рахунок-проформу з іншими реквізитами (дата 19. 10.2021), банківський платіжний документ від 04.11.2021 № 6 у графі «Призначення платежу» також містять посилання на рахунок-проформу з іншими реквізитами (дата 19.10.2021), ніж зазначено у інвойсм, судом встановлено наступне.

У графі 70 банківського платіжного документа №5 «Призначення платежу» містить відомості про укладений зовнішньоекономічний контракт №2 від 19.10.2021 року, що також надавався до митного оформлення.

У графі 70 банківського платіжного документа № 6 «Призначення платежу» містить відомості про укладений зовнішньоекономічний контракт №2 від 19.10.2021 року, та інвойс-проформа № REF -533 UK - ASKA.

Номер № REF-553 UK - ASKA вiд 20.10.2021 це номер специфікації, а не інвойсу.

Номер інвойсу-проформи вважати вірним № REF -533 UK - ASKA 19/10/2021.

Сума оплати у платіжних дорученнях чітко узгоджується із сумою рахунку-фактури № AMF134, яка додатково підтверджує, що всі розрахунки проведені належним чином.

Натомість, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на виконання положень ч.2 ст.77 КАС України, не підтверджено належними та аргументованими доказами/доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Відносно зауважень Одеської митниці щодо відсутності в банківському платіжному документі від 22.10.2021 №5 посилання на рахунок-фактуру (інвойс), внаслідок чого його не можна ідентифікувати з даною поставкою товару, то судом з`ясовано, що у банківському платіжному документі від 22.10.2021 №5 в графі 70 призначення платежу є посилання на Договір поставки №2 від 19.10.2021 року, який укладено між підприємством ASKA MOBILYA YA DIS TICARET LTD STI та приватним підприємцем ОСОБА_1 .

При цьому, на законодавчому рівні не передбачено чіткої форми заповнення платіжного документа.

Натомість, судом встановлено, що надані позивачем документи за змістом кореспондуються між собою, та містять чітку, зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових).

Отже, наведене спростовує доводи відповідача щодо неможливості ідентифікації платіжного документа з конкретною поставкою та не є підставою для висновку, що у документах декларанта є розбіжності, котрі не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

До того ж, суд зазначає, що відсутність у платіжному документі посилання на інвойс жодним чином не впливає на числові значення складових митної вартості.

Щодо зауважень Одеської митниці щодо не надання додатку до договору, то суд враховує, що додаток, зазначений у пункті 1.2. зовнішньоекономічного договору, це, зокрема, специфікація, в якій зазначені найменування, характеристики та кількість товару, котра додатково була подана декларантом до митного органу 10.11.2021, про що, у тому числі, вказано у рішенні про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000131/2.

Таким чином, з огляду на вище окреслене, суд дійшов висновку, що надані декларантом для митного оформлення товару, документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні саме митної вартості товару, та підтверджують ціну товару, сплачену позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

До того ж, суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Також, суд акцентує, що посилання митного органу у рішенні про коригування митної вартості товару, серед іншого, на відомості з бази даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого декларантом товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Окрім того, в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та зважаючи, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та відповідні банкіою особою підприємцем ОСОБА_1 , з метою підтвердження митної вартості товару, до Одеської митниці надано у повному обсязі документи, котрі містять необхідну інформацію про товар, та його ціну.

Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено належними, та достатніми доказами, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару, свідчать про її заниження, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та як наслідок необхідність застосування додаткового методу.

Стосовно вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією № UA500020/2021/219351, викладеної у Листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15382 вiд 07.12.2021 року; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ФОП ОСОБА_1 сплачену фінансової гарантії у формі грошової застави в розмірі 206 241,39 грн., на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Р/р НОМЕР_2 в Акціонерний банк Південний, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року №643, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за №976/30844, передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Вимогами пунктів 4, 5 розділу ІІІ Порядку №643 визначено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Одеської митниці Держмитслужби із заявою, в якій просив долучити додаткові відповіді для підтвердження заявленої митної вартості товару, визнання заявленої декларантом митної вартості товару, скасувати рішення про коригування митної вартості товару UA500020/2021/000131/2 вiд 10.11.2021 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/000724 від 10.11.2021 року., повернути внесену грошову заставу в розмірі 206 241,39 грн.

Листом №7.10-2/28.1-01/13/15382 від 07.12.2021 року відповідач повідомив заявника, що в Одеській митниці відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів вiд 10.11.2021 року та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

При цьому, суд зазначає, що відмова митного органу щодо повернення позивачеві фінансової гарантії ґрунтувалась на тому, що на момент розгляду означеної заяви рішення про коригування митної вартості було чинним, не скасованим, а отже у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття рішення про повернення позивачеві ФОП ОСОБА_1 фінансової гарантії.

Між тим, враховуючи те, що судом встановлено протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та наявність підстав для його скасування, зважаючи на наявність чітко визначеного механізму повернення платникам податків коштів, які обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову в цій частині, шляхом визнання протиправною відмови Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією № UA500020/2021/219351, викладену в листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15382 вiд 07.12.2021 року, та зобов`язання Одеської митниці повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та стягнення фінансової гарантії, підлягають частковому задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та стягнення фінансової гарантії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рiшення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарiв №UA500020/2021/000131/2 вiд 10.11.2021 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/000724 від 10.11.2021 року.

3. Визнати протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією № UA500020/2021/219351, викладену в листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15382 вiд 07.12.2021 року.

4. Зобов`язати Одеську митницю повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року, щодо повернення фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією № UA500020/2021/219351 в розмірі 206 241, (двiстi шість тисяч двiстi сорок одна) грн. 39 коп., з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби (вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, ) на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 7024 (сім тисяч двадцять чотири) грн. 42 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та стягнення фінансової гарантії, - задовольнити частково

16.12.22