Справа № 466/6885/22
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6885/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

секретаря с/з Колодій Я.П.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради, спеціаліста першої категорії інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради Рихтара Володимира Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , -

встановив:

09.09.2022 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про скасування постанови серії РАП № 988737238 від 20.07.2022р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КупАП. Просить стягнути також понесені нею судові витрати - 3 000 грн. на правничу допомогу та сплачений судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою її визнано винною в тому, що 04.07.2022р. , о 10:28 год., водієм транспортного засобу Мерседес-Бенц С220, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів проспект Шевченка 16, чим порушено вимоги пп. и) п. 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 Зупинка в місцях виїзду прилеглих територій.

Позивач зазначає, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню в зв`язку із тим, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Адже санкція вказаної статті передбачає відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Однак жодних перешкод дорожнього руху або загрозі безпеці руху автомобіль не створював. Евакуація вказаного транспортного засобу не здійснювалась.

Що стосується порушення у вигляді зупинки в місцях виїзду прилеглих територій, позивач зазначає, що вхід у будинок АДРЕСА_1 , здійснюється через арку, яка є одночасно входом в готель. На вхідних дверях в арку та на будинку відсутні будь-які попереджувальні знаки про виїзд автомобілів, про заборону зупинки чи стоянки автомобілів. Візуально можна спостерігати, що вільного проходу у будинок АДРЕСА_1 немає і простір не є ні прохідним, ні проїздним, а проїжджа частина перед будинком відмежована металевими стовпцями. Тобто місце перед будинком АДРЕСА_1 , де знаходився її автомобіль, є місцем входу в будинок, а не виїздом транспортних засобів. Вказане місце не підпадає під поняття «виїзд з прилеглої території», оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що це місце використовується для виїзду транспортних засобів відсутні.

Ухвалою судді від 26.09.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові, просила такий задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради, а також інспектор з паркування Рихтар В.М. в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Не подали відзив на позовну заяву.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази у їх сукупності, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови серії РАП № 688737238 від 20.07.2022 позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що 04.07.2022 о 10 год 28 хв, водієм транспортного засобу Мерседес-Бенц С220, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою - м. Львів проспект Шевченка 16, чим порушено вимоги пп. и) п. 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 Зупинка в місцях виїзду прилеглих територій.

Так, санкція ч.3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно вимоги пп. и) п. 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно п.1.10 ПДР, прилегла територія це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Як встановлено судом та вбачається із долучених до матеріалів фото з місця події, автомобіль позивача був припаркований по пр. Шевченка, 16 в м. Львові навпроти будинку, вхід у який здійснюється через арку в готель. На вхідних дверях та на будинку відсутні будь-які попереджувальні знаки про виїзд автомобілів, про заборону зупинки чи стоянки автомобілів. Всередині приміщення покриття підлоги вкрите плиткою, яка не призначена для проїзду автомобілів. Крім того проїжджа частина перед будинком відмежована металевими стовпцями, що унеможливлює виїзд чи в`їзд автомобілів.

Таким чином, слід дійти висновку, що місце перед будинком № 16 на пр. Шевченка в м. Львові, де був припаркований автомобіль позивача, є місцем входу в будинок, а не виїздом транспортних засобів. Тобто, вказане місце не підпадає під поняття «виїзд з прилеглої території», оскільки будь-які докази на підтвердження того, що це місце використовується для виїзду транспортних засобів відсутні.

Окрім того, розташування автомобіля навпроти входу будинку жодним чином не створює перешкод дорожнього руху або загрозі безпеці руху, як це передбачає ч.3 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що саме на посадову особу (заявленого суб`єкта оскарження) покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується, оскільки відповідачем не доведено, що 20.07.2022р. водієм транспортного засобу Мерседес-Бенц С220, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку в місцях виїзду прилеглих територій, а тому в діях власника вказаного автомобіля відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.

Так, компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4, 5 ст. 134 КАС України).

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020р. у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

В даному випадку, позивачем до заяви долучено лише договір про надання правової допомоги № 75/22 від 02.09.2022р. Однак, жодних актів виконаних робіт, надання адвокатських послуг, жодних квитанцій чи платіжних доручень про оплату гонорару адвоката суду не представлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 7, 9, 73-77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 247 п.1, 280, 286, 289, КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради Рихтара Володимира Михайловича серії РАП № 688737238 від 20.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП. Провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

Департамент міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів, пл. Ринок, 1;

Спеціаліст першої категорії інспектор з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради Рихтар В.М., адреса: м. Львів, вул. Зелена, 9 , .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І. Є. Зима