Справа № 343/1101/22
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1101/22
Провадження №: 2-а/0343/28/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/1101/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франкіській області, інспектора сектору патрульної поліції відділення №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Витвицького Романа Львовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Андрійовича Я.Ф.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 957066 від 30.06.2022, яка винесена інспектором сектору патрульної поліції відділення №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Шикорем В.І., та стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франкіській області за рахунок бюджетних асигнувань на його користь понесені ним судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 червня 2022 року відповідачем по справі стосовно нього за порушення правил дорожнього руху винесено постанову серії БАБ № 957066 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування, виходячи із такого.

Цього ж дня він рухався по вулиці Січових Стрільців в селі Старий Мізунь Вигодської ТГ Калуського району Івано-Франківської області. Працівниками поліції йому було подано знак зупинитись, що він і зробив. Під час спілкування поліцейський повідомив, що він порушив вимоги ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки на транспортному засобі, яким він керував, були відсутні номерні знаки.

Він пояснив інспектору, що кермує електроскутером моделі "YADЕА" Т6, що не є механічним транспортним засобом, оскільки його потужність становить 1200 кВт, тому на нього не поширюються обов`язки, встановлені ПДР, які покладені на водіїв механічних трнспортних засобів. Тобто від нього не вимагається здійснення реєстрації його транспортного засобу в органах МВС, а також він, як водій, не зобов`язаний був мати при собі посвідчення водія категорії А1.

Переконати відповідача у своїй правоті він не зміг, тому відносно нього було винесено оскаржувану постанову. Однак він вважає себе невинуватим, а постанову серії БАА № 957006 від 30.06.2022 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

12 серпня 2022 від відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що з матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що 30 червня 2022 року о 19.50 годині в ході патрулювання працівником поліції було виявлено мототранспортний засіб "YADEA" без номерного знака під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 , який в с. Старий Мізунь по вул. Січових Стрільців рухався на вказаному мототранспорті без шолома.

Зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, однак таке у нього було відсутнє.

Керуючи вказаним транспортним засобом без відповідної категорії, без шолома і номерного знака, позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджується відеозаписом, долученим до відзиву на позов.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та, відповідно до вимог ст. 278, 279 КУпАП, керуючись ч. 2 ст. 36 КУпАП, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 957066 від 30.06.2022 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Після складання постанови її було оголошено позивачу. Від її отримання останній відмовився, про що зроблено відповідну відмітку.

Тобто відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Щодо тверджень позивача про те, що електроскутер моделі "YADEA" не є механічним транспортним засобом, оскільки його потужність 1200кВт, то такі не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми (крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб.см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Наданий позивачем товарний чек № КП-119061 від 01.06.2022 не підтверджує висловлену позицію про те, що електроскутер моделі "YADEA" має потужність 1200 кВт, як про це зазначено в позовній заяві.

У свою чергу, незважаючи на реальну потужність електродвигуна, під час розгляду справи було встановлено, що ТЗ позивача моделі "YADEA" призначений для перевезення людей, а тому є транспортним засобом, а саме мопедом, що підтверджується відео фіксацією.

Виходячи з вищенаведеного, позивач не мав права керувати мопедом "YADEA T6", не маючи при цьому посвідчення водія категорії "А1".

Доводи ОСОБА_1 про те, що його транспортний засіб не є механічним транспортним засобом, тому не підлягає державній реєстрації, є помилковими, оскільки з 01 січня 2010 року в Україні встановлена реєстрація мопедів, як транспортних засобів, та отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення. До такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові № 310/4817/17 від 27.12.2019.

Підводячи підсумок, позиція ОСОБА_1 є хибною, його вина повністю доведена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтимав, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що 30 червня 2022 року він керував електроскутером та був зупинений працівниками поліції. Після його зупинки інспектор ОСОБА_2 висунув відносно нього обвинувачення у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час оформлення адмінматеріалів, він вказував поліцейському, що електроскутер, яким він керував, не відноситься до механічних транспортних засобів, а прирівнюється до електровелосипедів, електросамокатів, оскільки його потужність до 3 кВт, у зв`язку з чим на нього, як на керманича вказаного транспортного засобу, не поширюються права та обов`язки, встановлені для водіїв механічних транспортних засобів. Не зважаючи на це, працівник поліції ОСОБА_2 все ж таки склав відносно нього протокол. Крім того, як пізніше стало відомо, останнім також було винесено і постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, хоча у ній вказано, що таку винесено ОСОБА_3 . Однак останній з ним не спілкувався, не повідомляв про вчинення ним будь-яких правопорушень, не з`ясовував обставин справи, тобто не здійснював будь-якого розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Оскільки саме інспектор Шикор В.І. з ним спілкувався, оформляв адмінматеріали, робив це упереджено, так як між ними склалися неприязні відносини, у зв`язку з тим, що дівчина вказаного поліцейського стала його дружиною, тому він і вказав його в якості відповідача, якого було замінено на ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, вважає, що винесена відносно нього постанова є протиправною, тому просить її скасувати.

Представник позивача - адвокат Андрійович Я.Ф. в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, зазначивши, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував саме механічним транспортним засобом і на нього поширюються обов`язки як на водія такого транспорту. Долучений до відзиву на позов відеозапис не містить жодного доказового значення в цій частині, оскільки на ньому зафіксовано тільки рух ОСОБА_1 на скутері, при цьому жодних даних про те, який це транспортний засіб, встановлення його характеристик, він не містить. Натомість ними до матеріалів справи долучено товарний чек та витяг з інструкції з експлуатації електронного скутера "YADEA", які вказують на те, що електроскутер ОСОБА_1 не є механічним транспортним засобом, оскільки його потужність менша 3 кВт. Такого ж висновку дійшов і Івано-Франківський апеляційний суд у постанові від 16.11.2022, винесеній за результатами перегляду постанови Долинського районного суду Івано-Франкіської області від 12.10.2022, в якій досліджувалося питання притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час керування скутером "YADEA". Також зазначив, що в Державному стандарті України 2984-95, який чинний від 01.01.1996 та визначає основні поняття дорожніх транспортних засобів, не виокремлено електроскутер як транспортний засіб.

Крім того звернув увагу суду на те, що дії ОСОБА_1 працівниками поліції помилково кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка передбачає керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, хоча його довіритель має посвідчення водія, однак таке не пред`явив працівнику поліції, що підпадає під ознаку об`єктивної сторони ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначив, що при накладенні на його довірителя адміністративного стягнення інспектором поліції було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані усі обставини справи, не були враховані пояснення водія, йому не роз`яснювалися його права, у його присутності постанова не виносилась та не оголошувався її зміст. Доказів протилежного, долучений відповідачем відеозапис, не містить. При цьому зауважив, що у відзиві на позов Головне управління Національної поліції в Івано-Франкіській області вказує на те, що оскаржувана постанова винесена правомірно і поліцейський Шикор В.І. діяв відповідно до закону під час розгляду адмінсправи, однак такий не виносив її, на що вказує зміст постанови та свідчить про те, що обставини, викладені у відзиві, не відповідають дійсності, є головслівними та формальними, тому немає підстав брати їх до уваги.

Після відключення в суді електроенергії, позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій просив завершувати розгляд справи у його відсутності, взявши до уваги виступ його представника - адвоката Андрійовича Я.Ф. (а.с. 68).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франкіській області та поліцейський Витвицький Р.Л. в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні розписки про отримання рекомендованих поштових відправлень (а.с. 39, 40, 44, 45), причин неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань з даного приводу до суду не подавали.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 22 липня 2022 року поновлено строк на звернення до суду з даним позовом, прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі.

12 серпня 2022 року від представника відповідача Головного управління НП в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов з долученим до нього диском.

04 жовтня 2022 року позивач подав заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 та належного - поліцейського Витвицького Р.Л., яка хвалою суду від 04.10.2022 задоволена.

24 жовтня 2022 року та 14 листопада 2022 року від позивача через канцелярію суду поступали заяви про відкладення розгляду справи.

12 грудня 2022 року позивач заявив клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які одночасно направлені відповідачам, яке протокольною ухвалою суду цього ж дня задоволено.

Від сторін більше заяв та клопотань щодо процесуальних питань не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови серії БАА № 957066 від 30.06.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 30.06.2022 о 19.50 год в с. Старий Мізунь по вул. Січових Стрільців водій керував скутером "YADEA T6" без номерного знака та мотошолома, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 3400 гривень (а.с. 4).

На підтвердження правомірності винесення вказаної постанови відповідачем (Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франкіській області) до матеріалів справи долучено відеозапис, який був переглянутий в судовому засіданні за участю позивача та його представника, з якого встановлено, що на ньому міститься відеофайл з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовано рух скутера під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 24), з чим останній погодився. Будь-яких інших обставин, які є предметом дослідження у даній справі, він не містить.

Натомість на спростування правомірності винесення оскаржуваної постанови позивачем до матеріалів справи долучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого Клуським МРЕВ УДАІ в Івано-Франківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54), оригінал якого оглянуто в судовому засіданні та яке, на його думку, спростовує той факт, що він керував скутером, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Крім того сторона позивача як на підставність своїх позовних вимог посилається і на те, що електроскутер "YADEA T6" не є механічним транспортним засобом, на підтвердження чого надає: товарний чек № КП-119061 від 1 червня 2022 про придбання електроскутера "YADEA T6" (а.с. 5), витяг з інструкції з експлуатації електронного скутера "YADEA Т6", в якій вказано, що його номінальна потужність 1200 кВт (а.с. 57-58), постанову Долинського районного суду Івано-Франкіської області від 12.10.2022, скасовану постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.11.2022, в якій суд прийшов до переконання, що електроскутер марки "YADEA Т6" не є механічним транспортним засобом та закрив провадження відносно нього за ст. 130 КУпАП (а.с. 60-63, 64-65), а також ДСТУ 2984-95, чинний від 01.01.1996 (а.с. 55-56) та законопроект (а.с. 59), якими, на його думку, підтверджується відсутність законодавчого врегулювання правового статусу електроскутерів.

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності/відсутності підстав для її скасування.

Оцінка суду:

взявши до уваги пояснення позивача та його представника, відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У постанові серії БАА № 957066 від 30.06.2022 вказано, що ОСОБА_1 30.06.2022 о 19.50 год в с. Старий Мізунь по вул. Січових Стрільців керував скутером "YADEA T6" без номерного знака, мотошолома та без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Нормою ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як вказав позивач, він не є суб`єктом вказаного правопорушення, тому що керував електроскутером, який не відноситься до механічних транспортних засобів, оскільки його потужність становить до 3 кВт, у зв`язку з чим на нього не поширюються права та обов`язки, встановлені для водіїв механічних транспортних засобів. На підтвердження вказаного надав суду копію товарного чека № КП-119061 від 1 червня 2022 про придбання електроскутера "YADEA T6" та витяг з інструкції з експлуатації електронного скутера "YADEA Т6". Однак суд звертає увагу на те, зазначені докази не являються документами, які вказують на технічну характеристику транспортного засобу, оскільки товарний чек не містить технічних характеристик скутера "YADEA Т6", а відомості, які містяться в інструкції, свідчать тільки про загальні характеристики, притаманні вказаній моделі, без прив`язки до серійного номера транспорту (версії випуску, тощо), яким керував саме ОСОБА_1 . Так, в інструкції мається посилання на номінальну потужність вказаної моделі скутера 1200 кВт, однак, як встановлено судом з мережі Інтернет, вказана модель скутера випускається і з іншими характеристиками, у тому числі в частині потужності, що не дає можливості констатувати, що керований позивачем електроскутер має саме такі характеристики, на які він вказує. При цьому, суд не бере до уваги посилання сторони позивача на постанову суду від 12.10.2022 та ухвалу суду від 16.11.2022, винесених у справі № 343/1029/22, оскільки під час розгляду даної справи оцінка давалась іншому складу правопорушення і преюдиційне значення мають встановлені в ньому обставини, а не правова оцінка таких обставин, на що вказав Верховний Суд у постанові від 15.09.2022 в справі № 910/12525/20.

Відповідач, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, вказує у постанові, що останній керував скутером «YADEA Т6», не маючи права керувати таким транспортним засобом, однак у відзиві вже зазначає, що позивач керував мопедом, електродвигун якого потужністю до 4 кВт, проте доказів, які б підтверджували констатовані ним обставини, до матеріалів справи не долучає, хоча, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому, відеозапис, який додано до відзиву, не містить жодного доказового навантаження з приводу вищезазначених відповідачем обставин.

З огляду на вищевказане, визначити достеменно, яким саме транспортним засобом являється електроскутер «YADEA Т6», яким керував ОСОБА_1 30.06.2022, в судовому засіданні не представнилось можливим, хоча вказана обставина впливає на кваліфікацію дій особи та обсяг наданих їй прав та покладених на неї обов`язків.

Вищезазначене позбавляє можливості визначити й правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 , оскільки в провину йому поставлено керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, хоча, як встановлено вище, позивач має посвідчення водія з категоріями А,В,С, яке не пред`явив працівнику поліції, що підпадає під ознаку об`єктивної сторони ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що до неї додається відеофіксація. Однак в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, хоча Врховний Суд України у постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а наголосив на тому, що приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач на обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав належних та допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Його ж твердження про те, що поліцейський розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства та підставно виніс постанову є голослівними та жодним доказом не підтверджені.

При цьому суд зазначає, що окремо сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Також знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доводи позивача про порушення самої процедури розляду справи та винесення постанови, оскільки при розгляді справи працівником поліції не були з`ясовані усі обставини справи, не були враховані пояснення водія, не роз`яснено прав, у його присутності не виносилась постанова та не оголошувася її зміст. Доказів протилежного, долучений відповідачем до відзиву на позов відеозапис не містить. Крім того у такому вказано, що справу було розглянуто інспектором Шикором В.І., хоча, як вбачається з оскаржуваної постанови, рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 виніс інспектор Витвицький Р.Л., що також слугує підтвердженням порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та підтверджує позицію останнього з приводу вказаних ним обставни в цій частині, що описано вище.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив, що наявність складу адміністративного правопорушення, поставленого у провину ОСОБА_1 , не доведена належними та допустимими доказами, а сама постанова винесена з порушенням встановленої законом процедури, визнаючи протиправною та скасовуючи оскаржувану постанову, користаючись своїм правом на можливість вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Крім того суд звертає увагу на те, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує також в якості відповідача й інспектора поліції, який не є належним відповідачем, виходячи з такого.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень (ст. 222 КУпАП).

Тобто, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції, їх відділення діють від імені органів Національної поліції, а, отже, не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26.12.2019 № 724/716/16-а, відповідно до якого державні інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади.

Тобто у заявленій позовній вимозі ОСОБА_1 до поліцейського Витвицького Р.Л. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху слід відмовити.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франкіській області, поліцейського Витвицького Р.Л. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягає до часткового задоволення.

Питання поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом вирішено в ухвалі суду від 22.07.2022, будь-яких інших доказів з даного приводу, які б давали підстави для залишення позову без розгялу відповідачем не долучено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що, відповідно до змісту ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

До судових витрат позивач відносить сплачений ним судовий збір. Тому, враховуючи, що судовий збір сплачено в розмірі 454,00 грн, на підтвердження чого в матеріалах наявна квитанція № 19 від 13.09.2021 (а.с.14), беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково та з урахуванням ч. 3 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 227,00 грн (454,00 грн/2=227,00 грн), оскільки вимоги, заявлені до двох відповідачів, до одного з яких у задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франкіській області, інспектора сектору патрульної поліції відділення №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Витвицького Романа Львовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 957066 від 30 червня 2022 року, винесену поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП старшим сержантом поліції Витвицьким Романом Львовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до інспектора сектору патрульної поліції відділення №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Витвицького Романа Львовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франкіській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, .

Відповідач: інспектор сектору патрульної поліції відділення №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Витвицький Роман Львович, м. Долина, вул. Яворницького, 8 Калуського району Івано-Франківської області.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повний зміст рішення складено 15 грудня 2022 року.