Справа № 260/2039/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 рокуСправа № 260/2039/22 пров. № А/857/12340/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року (суддя Калинич Я.М., м.Ужгород), -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУПФ) в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсійних виплат в розмірі 80427,70 грн;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ нараховану, але не виплачену заборгованість з пенсійних виплат у розмірі 80427,70 грн;

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що даний спір не стосується порядку виконання судових рішень, оскільки його резолютивна частина не містить вимоги про стягнення з ГУПФ коштів у розмірі спірної заборгованості. Зазначає, що судом порушено право позивача на судових захист.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати таке рішення шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).

Згідно з рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за №260/2899/21 (далі Рішення суду), яке набуло законної сили 12.11.2021, ГУПФ було зобов`язане здійснити з 05.03.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (далі КМУ), виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, з врахуванням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 260/626/19 та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2020 року у справі № 260/3318/20 (далі Судові рішення), з урахуванням раніше виплачених сум.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №260/2899/21, яке набуло законної сили 26.11.2021 (далі Додаткове рішення), зобов`язано ГУПФ здійснити з 05.03.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених КМУ, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з врахуванням Судових рішень, з урахуванням раніше виплачених сум.

20.12.2021 позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання Рішення суду та Додаткового рішення.

Згідно звіту ГУПФ від 26.01.2022 № 0700-0901-7/3601 про виконання Рішення суду та Додаткового рішення, відповідачем 10.01.2022 здійснено перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром. В результаті розрахунку, згідно звіту ГУПФ - загальна сума боргу за минулий період склала 80427,70 грн.

Згідно листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05.04.2022 №9-44/67897400 15.12.2021 відкрито виконавчі провадження №67897400 та №67897763 з примусового виконання виконавчих листів №260/2899/21/2021 виданих 10.12.2021 та 13.12.2021 Закарпатським окружним адміністративним судом.

Крім того, з вищевказаного листа від 05.04.2022 №9-44/67897400 вбачається, що на виконання постанов про відкриття від 15.12.2021 листом від 23.12.2021 №0700-0404-5/51343 ГУПФ повідомило, що стягувачу проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з врахуванням Судових рішень.

09.04.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУПФ щодо здійснення позивачу виплати нарахованої до виплати пенсії на підставі Рішення суду - різницю пенсії, яка склала за період з 05.03.2019 по 31.01.2022 80427,70 грн.

ГУПФ листом від 10.05.2022 №1326-1346/Г-02/8-0700/22 повідомило позивача, що на виконання Рішення суду, нарахована різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) за період з 05.03.2019 по 30.06.2021 в сумі 31039,75 грн, яка буде виплачена після виділення коштів із Державного бюджету України на такі цілі. Крім того, зазначивши, що черговість виконання рішень суду по виплаті пенсії на виконання рішень суду, визначається датою їх надходження до боржника.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як видно з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 80427,70 грн, фактично має за мету домогтись виконання ГУПФ Рішення суду та Додаткового рішення, відповідно до яких позивачу здійснено перерахунок пенсії та донараховано 80427,70 грн

Тобто, предметом спору в цій адміністративній справі про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 80427,70 грн є виконання відповідачем судових рішень в адміністративній справі №260/2899/21, і намагання позивача в такий спосіб зобов`язати ГУПФ виконати це судове рішення в частині виплати нарахованих грошових сум.

Апеляційний суд звертає увагу, що з метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень в адміністративному судочинстві законодавцем впроваджено правовий інститут судового контролю у порядку, визначеному статтею 382 КАС (яким скористався позивач і не оскаржував судове рішення в частині прийняття Звіту ГУПФ від 26.01.2022 № 0700-0901-7/3601 про виконання Рішення суду та Додаткового рішення), в тому числі в порядку, передбаченому статтею 383 КАС, що позбавляє особу-позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом для зобов`язання суб`єкта владних повноважень-відповідача належним чином виконувати рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.

Окрім того, згідно із статтею 373 КАС, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, а саме - щодо невиплати відповідачем перерахованої на виконання рішень судів суми пенсії фактично зводяться до незгоди позивача з бездіяльністю (діями) відповідача при виконанні судових рішень, в той час як оцінка бездіяльності (діям) відповідача, вчиненим на виконання судового рішення, надається судом при розгляді заяви, поданої відповідно до статті 383 КАС.

Суд зазначає, що між позивачем і відповідачем існують правовідносини щодо виплати перерахованої суми пенсії на виконання рішень судів. Ці правовідносини не припинилися через відсутність коштів на таку виплату. Позивач все ще має право на отримання вказаної суми.

Отже, невиконання чи неналежне виконання судового рішення є підставою для звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС, яка регулює визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, а не для звернення до суду з новим позовом у загальному порядку.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2020 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Беручи до уваги наведені вище правові норми та обставини, зазначені в позові, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про безпідставність позовних вимог, а також вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Суд не вправі зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки це призведе до порушення принципу поваги до остаточного судового рішення та обов`язковості його виконання.

Відтак, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 316 КАС передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний