Справа № 161/4371/22
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4371/22
Провадження № 2-а/161/147/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позову вказує, що 31 березня 2022 року він отримав постанову Волинської Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0065/20500/22 від 02 березня 2022 року, відповідно до якої, його, як директора ТзОВ «Спецкомунтех» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1128909,96 грн. З оскаржуваної постанови вбачається, що причиною притягнення особи до відповідальності є невірно заявлені опис товару графи 31 та коду товару згідно УКТ ЗЕД у графі 33 митної декларації (№UA205140/2022/002365). Дії позивача кваліфіковані митним органом як такі, що були спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів та зменшення їх розміру, шляхом заявлення при митному оформлені товарів (ТЗ «VOLVO», модель FE, номер кузова НОМЕР_1 ) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, що призвело до недоборів митних платежів на загальну суму 376 303,32 грн.

ОСОБА_1 вважає вказану постанову протиправною та безпідставною. Вказує, що під час митного оформлення транспортного засобу, подані документи та їх походження не піддавались сумніву та були прийняті митним органом без зауважень. Крім того, зазначений код товару за умови подальшого прийняття митним органом рішення про визначення коду товару не свідчить про наявність протиправного умислу декларанта на вчинення дій, спрямованих на звільнення його від сплати митних платежів. Окрім того, ТОВ «Спецкомунтех» оскаржується рішення Волинської митниці ДМСУ про визначення коду товару від 13.01.2022 року № КТ-UA-2022, на підставі якого винесена оскаржувана постанова.

З огляду на вказане, позивач просить скасувати постанову Волинської Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0065/20500/22 від 02 березня 2022 року, справу про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з відповідача понесенні судові витрати.

Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року провадження поновлено.

12 грудня 2022 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній просить відмовити в позові та вказує на правомірність дій відповідача.

З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вважає за можливе вирішувати справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, постанова Волинської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 0065/20500/22 від 02.03.2022 року за наслідками її винесення була надіслана позивачу 02.03.2022 року (вих. № 7.3-20/3539 від 02.03.2022 року) та фактично вручена 31.03.2022 року (а.с. 11-13).

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 12.04.2022 року, шляхом його подачі своїм представником через канцелярію суду, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.01.2022 року ОСОБА_1 як декларантом в статусі директора ТзОВ «Спецкомунтех» для проведення митного оформлення транспортного засобу «VOLVO», модель FE260, номер кузова НОМЕР_1 , було подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205140/2022/002365.

В графі 31 митної декларації було заявлено наступний опис товару: «Колісний транспортний засіб спеціального призначення б/в: марка «VOLVO», модель FE260, календарний рік виготовлення: 2010, модельний рік виготовлення: 2010, № кузова (шасі) НОМЕР_1 , тип двигуна: дизельний, робочий об`єм: 7146 см3, потужність: 195 кВт, колісна формула 4х2, категорія ТЗ та документи виробника: N3, маса в разі максимального навантаження 18000 кг, тип ТЗ: колісний транспортний засіб спеціального призначення, призначений виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів. На автомобіль встановлено пресувальний пристрій NTM та підйомний механізм NTM. Виробник:VOLVO CAR CORPORATION, SE, торгівельна марка «VOLVO» (а.с.16).

При цьому в графі 33 митної декларації зазначений ТЗ заявлено до митного оформлення за кодам (ставка ввізного мита 5%) згідно з УКТ ЗЕД та здійснено розрахунок митних платежів в сумі 124813,48 грн. (мито 24002,59 грн., ПДВ 100810,89 грн.).

Однак, 13.01.2022 року посадовими особами УМПКМВ та МТР ЗЕД Волинської митниці прийнято Рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2022, відповідно до якого товар класифіковано за кодом (ставка ввізного мита 10%) та встановлено наступний опис: «Вантажний автомобіль, бувший у використанні: марка «VOLVO», модель FE260, ... » (а.с.30).

Митним органом в постанові зазначено, що транспортний засіб повністю відповідає вимогам пояснень до товарної позиції 8704 УКТЗЕД в частині класифікації товару у митному відношенні, а саме «машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфіруальними та іншими пристроями чи ні».

З врахуванням наведеного, Волинська митниця Державної митної служби України в оскаржуваній постанові зазначає, що внаслідок невірно заявлених директором ТзОВ «Спецкомунтех» ОСОБА_1 опису товару у графі 31 митної декларації та коду товару згідно з УКТ ЗЕД у графі 33, додатково підлягають сплаті до Державного бюджету митні платежі, в сумі 376303,32 гривень, в тому числі, мито 24002,60 грн., акцизний податок 289583,50 грн., ПДВ 62717,22 грн.

На підставі наведеного митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205140/2021/002365 від 12 січня 2022 року вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, шляхом заявлення при митному оформленні товарів неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, що призвело до недоборів митних платежів на загальну суму 376303,32 грн.

Постановою в справі про порушення митних правил № 0065/20500/22 від 02 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушенні митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1128909,96грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно спірної постанови за статтею 485 МК України, полягає у неправильному зазначенні в поданій в митній декларації коду товару згідно УКТ ЗЕД.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

За правилами частини 7 статті 257 МК України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України.

Згідно із частиною 4 статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Відповідно до частин 1-4 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 ст. 69 МК України визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно з ч. 6 ст. 69 МК України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

У відповідності до ч. 7 ст. 69 МК України встановлено, що рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Суд зауважує, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року, що набрало законної сили, рішення Волинської митниці від 09 лютого 2022 року №КТ-UA-2022, від 13 січня 2022 року №КТ-UA-2022, №КТ-UA-2022 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/0000610, №UA205140/2022/000109, №UA205140/2022/000107 визнано протиправними та скасовано.

У указаному рішенні суд дійшов висновку, що Волинська митниця оскаржуваними рішеннями про визначення коду товару від 09 лютого 2022 року №КТ-UA-2022, від 13 січня 2022 року №КТ-UA-2022, №КТ-UA-2022 безпідставно класифікувала товари у товарній позиції 8704 згідно з УКТЗЕД «моторні транспортні засоби для перевезення вантажів».

Статею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги (порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів).

Зі змісту вказаної норми МК України вбачається, що в діях винної особи має міститись прямий умисел, як форма вини, та особлива мета - ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Разом з тим, стороною відповідача не було надано жодних доказів того, що ТзОВ «Спецкомунтех» мав намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації.

Тобто сам по собі факт неправильного зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад правопорушення згідно із статтею 485 МК України.

Подібна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №640/5082/17, від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17, від 10 грудня 2020 року у справі №569/16120/15-а, від 14 січня 2021 року у справі №640/5081/17.

Контрольну функцію стосовно правильності визначення декларантом коду товару за УКТ ЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТ ЗЕД (у разі чого митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації до тієї чи іншої позиції за УКТ ЗЕД (постанова Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 760/14721/16-а).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Суд не дає оцінку правильності визначення позивачем коду згідно УКТ ЗЕД під час митного оформлення товару по митній декларації типу ІМ40ДЕ №UA205140/2021/002365 від 12.01.2022 року, однак вважає, що під час митного оформлення товару мав місце складний випадок декларування, а в діях позивача відсутні ознаки приховування чи спотворення інформації, необхідної для правильної класифікації.

Докази того, що позивач подав органу доходів і зборів недостовірні документи, надав недостовірну інформацію та/або не надав всю наявну в нього інформацію, необхідну для класифікації колісного транспортного засобу спеціального призначення в оскаржуваній постанові та матеріалах справи про порушення митних правил відсутні.

Подані позивачем до митного оформлення товаросупровідні документи, на переконання суду, підтверджують відсутність у позивача умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

При цьому варто наголосити на тому, що митна декларація пройшла митне оформлення за відсутності зауважень щодо її оформленння чи відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску транспортного засобу в ЗМК, з боку митних органів.

Жоден із наданих декларантом документів не підданий посадовими особами митниці сумніву щодо їх достовірності, будь-якої прихованої інформації в розпорядженні декларанта не виявлено.

Відтак, наявність суб`єктивної сторони правопорушення з боку позивача не встановлена.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Щодо відшкодування судових витрат суд виходить з наступного.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги №07/29-11 від 29.11.2021 року, додаткової угоди до нього № 7/29-11 від 07.04.2022 року, акту здачі-прийняття виконаних робіт № 7/29-11 від 07.04.2022 року, квитанції № 7/07/29-11 від 07.04.2022 року) позивач сплатив адвокату Хомич О.В. кошти в загальній сумі 5000 грн. на оплату правової допомоги, яка, відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт від 07.04.2022 року, складається з: консультації клієнта (1000грн.), підготовки та подання позовної заяви (3000 грн.), участі у судовому засіданні (1000 грн.).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при її розгляді, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими.

При цьому, суд не вбачає обгрунтованою вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у вигляді участі адвоката в судовому засіданні, оскільки розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн. відповідних понесених витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 69, 458, 485, 486 Митного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Волинської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0065/20500/22 від 02 березня 2022 року.

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови про порушення митних правил задовольнити частково.

Постанову Волинської митниці в справі про порушення митних правил № 0065/20500/22 від 02 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1128909,96 грн.- скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: Волинська митниця (адреса місцезнаходження: Волинської обл., Ковельський р-н, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ).

Повний текст рішення суду складено 15 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк