Справа № 300/2843/22
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" листопада 2022 р. справа № 300/2843/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шумея М.В.,
при секретарі Шпак М.М.
за участю: представника позивача Яковишина В.В.,
представника відповідача Булки Т.В.,
розглянувши матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій
ВСТАНОВИВ:
14.07.2022 фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу про застосування штрафних санкцій.
Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача, щодо проведення документальної позапланової перевірки позивача, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 по 17.11.2020 та правильності нарахуванням, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період 20.01.2014 по 17.11.2020, за результатами якої винесені оскаржувані повідомлення - рішення та вимога про сплату боргу, а також рішення про застосування штрафних санкцій. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання.
08.08.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не погоджується із позовними вимогами та вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення із підстав викладних у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
08.08.2022 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв"язку із порушенням позивачем строку звернення до суду. Просить залишити позов без розгляду.
01.09.2022 позивач подала до суду відповідь на відзив ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідно до якого вважає, не погоджується із відзивом на позовну заяву та вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
07.11.2022 в судовому засіданні вирішено питання про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду, відповідно про що, постановлено ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2022.
15.11.2022 в судовому засіданні судом ухвалено відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви буз розгляду, що підтверджується протоколом судового засідання від 15.11.2022 у даній справі.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні, адміністративну справу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.
На податковому обліку позивач перебувала з 21.11.2014 по 17.11.2020.
Видами діяльності за КВЕД були: 96.02. надання послуг перукарнями та салонами краси (основний), 47.19: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 63.99 надання інших інформаційних послуг, 93.29. організування інших видів відпочинку та розваг.
30.08.2021 ГУ ДПС в Івано-Франківській області, на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 12.08.2021 № 1515-п, було проведено позапланова виїзна перевірка діяльності позивача за адресою АДРЕСА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 по 17.11.2020 та правильності нарахуванням, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період 20.01.2014 по 17.11.2020, за результатами якої складено Акт № 4752/09-19-07-13/ НОМЕР_1 від 30.08.2021.
У висновку Акту перевірки встановлено наступні порушення:
2. п. 49.1. п.49.2, п.49.18, ст. 49, п. 179 ПКУ не подано декларацію про майновий стан за 2017-2020 рр.;
3. п. 44.1. ст. 44, п. 176, п. 177.10. ст. 177 ПКУ не ведення обліку доходів і витрат;
4. ст. 164, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПКУ заниження суми ПДФО в загальній сумі 497477,62 грн.;
5. ч. 4 ст. 4, ч. 2 ч. 5 ст. 7, ч. 6 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV занижено ЄСВ на суму 570193,80 грн.;
7. п. 44.3 ст. 44 ПКУ ненадання первинних облікових документів.
На підставі вказаного Акту, відповідачем прийнято наступні рішення:
2. Податкове повідомлення рішення від 01.10.2021 № 006953/0713 на суму 1020 грн.;
3. Податкове повідомлення рішення від 01.10.2021 № 006948/0713 на суму 588806,81 грн.;
5. Податкове повідомлення рішення від 01.10.2021 № 006949/0713 на суму 1020 грн.;
6. Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.10.2021 № Ф-006950/0713 на суму 570193,80 грн.;
7. Рішення про застосування штрафних санкцій від 01.10.2021 № 006951/0713 на суму 110609,40 грн.
Позивач не погоджуючись із вищевказаними повідомленнями - рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій, вимогою про сплату боргу (недоїмки), звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (Абзац четвертий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Згідно з підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Пунктом 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За змістом пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 78.6 статті 78 ПК України).
Відповідно до пункту 78.7 статті 78 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8 статті 78 ПК України).
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
При цьому абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: - непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); - оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.
Суд встановив, що наказ Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 12.08.2021 № 1515-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності повністю відповідає проаналізованим вище приписам Податкового кодексу України, визначає підстави проведення документальної позапланової перевірки, період її проведення та уповноважену на проведення перевірки посадову особу контролюючого органу.
Оскільки податкове законодавство не розмежовує підстави призначення документальної позапланової перевірки в залежності від її виду (виїзна чи невиїзна), суд вважає, що в спірній ситуації контролюючим органом не було допущено порушень при призначенні документальної позапланової перевірки позивача.
Щодо заниження суми єдиного податку, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що упродовж періоду з 2017 року по 2020 року позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку за ставкою, визначеною для другої групи фізичних осіб-підприємців. Відповідно до вимог норм Податкового кодексу України позивач подавала до контролюючого органу податкову звітність за встановленою формою та сплачувала задекларовані суми єдиного податку.
В акті перевірки зазначено "При проведенні перевірки при опрацюванні банківської виписки АТ КБ "Приватбанк" по розрахунковому рахунку НОМЕР_2 , встановлено, що платник податків фізична особа ОСОБА_2 в господарській діяльності використовувала платіжні термінали за назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". В ході аналізу інтернет ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що дані об`єкти це SPA-центри, які розташовані в " ІНФОРМАЦІЯ_5 " за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця. До переліку послуг вищезазначених SPA-центрів входять різного виду сауни, масажі, пілінги та інші послуги, які відносяться до виду діяльності 96.04. (діяльність із забезпечення фізичного комфорту).
Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач ніколи не здійснювала діяльність із забезпечення фізичного комфорту. Позивач не є власником вищевказаних SPA-центрів. Відповідно не здійснювала продаж своїх послуг через веб-сайти на які посилається відповідач в Акті, вищевказані веб-сайти не є її власністю, не розроблялися на її замовлення, вона не здійснювала їхнє адміністрування, розміщення на них інформації, тобто - зазначені в акті інтернет ресурси не мають жодного відношення до господарської діяльності позивача.
В судовому засіданні судом встановлено, що в період, що підлягає перевірці, позивач здійснювала діяльність по наданню перукарських послуг. Назва платіжних терміналів "SPA Oazis" та "4Sezoni" пов`язана виключно з тим, що позивач орендувала частини приміщень (робочі місця) в косметичному салоні які розташовувалися у вищевказаних SPA-центрах, які знаходяться в " ІНФОРМАЦІЯ_5 " за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, уч. Щивки. Однак позивачем не надано документів на підставі яких орендувалися вищезазначені об"єкти нерухомого майна, оскільки позивач не укладала договорів оренди з вказаним косметичним салоном, згідно з наданими поясненнями представника позивача у судовому засіданні.
Судом також встановлено, що при проведенні перевірки позивачем надано всі первинні документи контролюючому органу та надано пояснення щодо назви платіжних терміналів, позивач неодноразово надавала контролюючому органу пояснення, про те, що вона не надавала послуг сауни, масажів, пілінгів чи інших послуг, які відносяться до виду діяльності 96.04. (Діяльність із забезпечення фізичного комфорту), що вона не має відношення до вказаних контролюючим органом веб- сайтів, не реалізовувала через них свої послуги.
Суд звертає увагу, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку діяльності позивача за адресою АДРЕСА_1 , а не в " ІНФОРМАЦІЯ_5 " за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, уч. Щивки.
Таким чином, висновок зроблений в акті про те, що позивач повинна була з 01.04.2017 року перейти на загальну систему оподаткування є хибним, оскільки контролюючий орган зробив висновок про порушення позивачем пп.298.2.3. п. 298.2. ст. 298 ПК України виключно на підставі того, що назви платіжних терміналів позивача мають схожість із назвами веб-сайтів SPA - центрів, які належать іншим суб`єктам господарювання. При цьому, в Акті немає жодного посилання на первинні документи чи дані податкової звітності, які б підтверджували надання позивачем послуг із забезпечення фізичного комфорту.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що саме первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій.
Тобто, єдиним належним доказом здійснення позивачем діяльності не зазначеної у реєстрі платників мають бути первинні бухгалтерські документи.
Натомість, висновок контролюючого органу грунтується лише на "аналізі інтернет ресурсів", що є незаконним, та свідчить про безпідставність та необгрунтованість твердження про те, що позивачем порушено пп.298.2.3. п. 298.2. ст. 298 ПКУ.
Таким чином, позивач не повинна була подавати заяву про перехід на сплату інших податків та зборів, оскільки не порушувала правові засади застосування спрощеної системи оподаткування та правомірно з 01.04.2017 продовжувала перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 від провадження господарської діяльності, як платнику єдиного податку другої групи, на розрахункові рахунки не надходило грошових коштів за надання послуг інших ніж надання послуг перукарнями та іншими салонами краси, дозволений ліміт доходів не було перевищено, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи, а саме:
- 2017 рік - 07.02.2018 (дата подання податкової декларації платника єдиного податку до контролюючого органу), № 24715240 (реєстраційний номер, 620000,00 грн. (дані податкових декларацій платника єдиного податку), 620000,00 грн (дані первинних бухгалтерських документів, чеків);
- 2018 рік - 08.02.2019 (дата подання податкової декларації платника єдиного податку до контролюючого органу) № 14964773 (реєстраційний номер), 814230,00 грн. (дані податкових декларацій платника єдиного податку), 814230,00 грн. (дані податкових декларацій платника єдиного податку);
- 2019 рік - 07.02.2020 (дата подання податкової декларації платника єдиного податку до контролюючого органу), № 933401953 (реєстраційний номер), 937650,00 грн. (дані податкових декларацій платника єдиного податку), 937650,00 грн. (дані податкових декларацій платника єдиного податку);
Суд звертає увагу, що під час перевірки контролюючим органом не досліджено джерело походження та структуру доходу платника єдиного податку за відповідні періоди за якими сформовано дохід.
За приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
До платників другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.
Відповідно до п.п. 2 п. 293.8 ст. 293 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу;
Відповідно до п.п.1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України для фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку доходом є дохід отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
Пунктами 292.13 та 292.14 ст. 292 Податкового кодексу України встановлено, що дохід з метою оподаткування єдиним податком визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 Податкового кодексу України.
За правилами п. 181.1. ст. 181 ПК України, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, то підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп"ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов"язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
При цьому, у силу приписів п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу , а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва; 5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.
В розумінні норм п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку - фізичні особи-підприємці, які сплачують єдиний податок за ставкою 5%, звільняються від обов`язку зарахування, сплати та подання податкової звітності, зокрема з податку на доходи фізичних осіб та податку па додану вартість та інших податків та зборів, визначених ПКУ.
Відповідно до ст. 298.2.3.ПКУ платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: 1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 3) у разі перевищення календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків; 5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми; 6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення; 7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності; 8) у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів; 9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні документальні докази, які б засвідчували наявність упродовж періоду, що перевірявся обставин, зазначених у п. 298.2.3 ст. 298 Податкового кодексу України, що є необхідною умовою для переходу позивача на сплату інших податків і зборів.
Як встановлено судом, позивач за період, що підлягає перевірці систематично звітувала та сплачувала задекларовані суми єдиного податку у визначеному законом розмірі.
Щодо обо"язку нараховувати та сплачувати із сум отриманих доходів військовий збір, суд зазначає наступне.
За змістом п. 297.2 ст. 297 ПК України нарахування, сплата та подання звітності з податків і зборів інших, ніж зазначені у пункті 297.1 цієї статті, здійснюються платниками єдиного податку в порядку, розмірах та у строки, встановлені цим Кодексом.
Так, положеннями п.п. 1.1, 1.2 і 1.7 п. 161 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПКУкраїни передбачено, що платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 розд. IV ПКУ, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.
Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУкраїни, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
При цьому, звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розд. IV ПК України не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пп. 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 ст. 165 ПК України.
У свою чергу згідно з пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб визначений загальний річний оподатковуваний дохід, що дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно зі статтею 177 цього кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього кодексу.
Водночас пп. 165.1.36 п. 165.1 ст. 163 цього ж кодексу встановлено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включаються такі доходи як дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно зі спрорщеною системою оподаткування відповідно до цього кодексу.
Отже згідно з пп. 165.1.36 п. 165,1 ст. 165 ПК України дохід фізичної особи - підприємця, підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до ПК України, не включається до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб, то відповідно фізичні особи - підприємці, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а тому на такий дохід не нарахування та з нього не сплачується військовий збір.
Щодо не подання ОСОБА_2 декларації про майновий стан та доходи, суд зазначає наступне.
Підпунктом 177.5.2, 3 п. 177.5 ст. 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.
Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.
Оскільки контролюючим органом не встановлено на підставі належних та допустимих доказів обставин необхідності переходу ОСОБА_2 із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування, відсутні підстави для подачі ОСОБА_2 до контролюючого органу податкової декларації за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування.
Щодо вимоги про сплату боргу, суд вказує таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).
Для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податковм на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).
Згідно частини 3 статті 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.
Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).
Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону № 2464).
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Згідно п. З ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Суд зазначає, що протиправного перебування позивача на спрощеній системі оподаткування у перевіряємому періоді контролюючим органом недоведено.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень. Натомість, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006953/0713 на суму 1020 грн прийняте Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006948/0713 на суму 588806,81 грн прийняте Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006949/0713 на суму 1020 грн. прийняте Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.
Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.10.2021 №Ф-006950/0713 на суму 570193,80 грн прийняте Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від №006951/0713 на суму 110609,40 грн прийняте Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, , вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 25 листопада 2022 р.