Справа № 640/17822/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Київ № 640/17822/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,

Приватне підприємство "Будпостач" звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби від 12.02.2020 UA100000/2020/200012/2 про коригування митної вартості товарів.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва: від 10.08.2020 - відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, надано строк для подання заяв по суті; від 13.12.2022 - замінено відповідача - Київську митницю Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359), на правонаступника - Київську митницю (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43997555).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП "Будпостач" для митного оформлення імпортованого товару надано митниці основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту, проте відповідачем протиправно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору щодо подібних товарів) та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що надав до матеріалів справи письмовий відзив в якому посилається на те, що позивачем не дотримані вимоги частини другої статті 53 Митного кодексу України (МК України) в частині надання всіх необхідних для митного оформлення документів для підтвердження обраного методу визначення митної вартості за ціною контракту.

Розглянувши заяви по суті, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

29.07.2019 між позивачем та компанією "CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP, LTD" (Китай) було укладено контракт №1207, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує тарілки, миски, салатники із склокераміки в асортименті, кількості, за ціною згідно/ з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Попередньо, для перевезення товарів до України позивач уклав з дочірнім підприємством "Кюне і Нагель" договір транспортного експедирування від 10.04.2013 №KH0030FS.

01.11.2019 відповідно до контракту №1207 продавець надав позивачу комерційні пропозиції, у яких визначив ціну посуди з склокераміки.

16.12.2019 продавець надав позивачу прайс-лист та інвойс № SUZ1977309, згідно з яким ціна товарів становить 72674,2 доларів США.

16.12.2019 на товари, що вказані в інвойсі була виписана декларація про походження товару №SUZ1977309, а також продавець передав товари перевізнику та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №4354-0177-912.011.

05.02.2020 позивач підготував до відповідача лист про те, що товари по інвойсу від 16.12.2019 № SUZ1977309 не страхувалися, а також те, що вартість товарів не оплачувалася, оскільки поставляється товари на умовах кредиту з відстрочкою платежу на 90 днів.

06.02.2020 перевізник надав позивачу рахунок-фактуру №12021318 за транспортні послуги; а 07.02.2020 перевізник виписав довідку про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг №В2153 по доставці товарів від порту Nanjing в Китаї до порту м. Чорноморськ Одеської обл. на суму 199271,26 грн.

11.02.2020 для доставки товарів з м. Чорноморська Одеської області до Київської митниці були виписані міжнародні товарно-транспортні накладні CMR №№ 411, 504, 885.

12.02.2020 позивач подав до відповідача митну декларацію №UA100670/2020/101101 для митного оформлення імпортованих товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 митної декларації зазначив загальну суму за рахунком 72674,2 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №UA100670/2020/101101 декларант додав передбачені частиною другою статті 53 МК України документи, які вказав у графі 44 митної декларації, а саме:

Контракт від 29.07.2019 №1207, який укладений між ПП "Будпостач" та виробником товарів компанією CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP,. LTD (Китай);

Комерційну пропозицію від 01.11.2019 компанії CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP, LTD (Китай);

Прайс лист компанії компанією CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP,LTD (Китай) від 16.12.2019;

Інвойс від 16.12.2019 №SUZ1977309;

Декларацію Про походження товару від 16.12.2019 №SUZ 1977309;

Коносамент від 16.12.2019 №4354-0177-912.011;

Договір транспортного експедирування від 10.04.2013 №KH0030FS;

Довідку про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 07.02.2020 №В2153;

Рахунок-фактура від 06.02.2020 №12021318 за транспортні послуги;

Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 11.02.2020 №411;

Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 11.02.2020 №504;

Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 11.02.2020 №885;

Лист ПП "Будпостач" від 05.02.2020 про відсутність страхування та оплати;

Виписку з бухгалтерії ПП "Будпостач" - видаткову накладну від 04.10.2019 №4;

Виписку з бухгалтерії ПП "Будпостач" - видаткову накладну від 26.11.2019 №4;

Витяги з мережі Інтернет щодо продажу ідентичного товару на ринку Китаю;

Трекінг контейнерів із сайту суднохідної компанії, що здійснила морське перевезення.

12.02.2020 о 13.50 годині, відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №642278, у якому зазначив, що надані декларантом документи містять розбіжності та усіх складових митної вартості, оскільки:

відсутні відомості щодо терміну поставки;

не надано інвойсу завіреного КТСПМТ та не надано пакувального листа;

до митного оформлення не надано банківських платіжних документів що стосуються оцінюваного товару;

відомостей щодо вартості транспортування вантажу на другому судні до митного оформлення не надано.

Також, цим електронним повідомленням №642278, відповідач зобов`язав декларанта надати всі без виключення додаткові документи, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а саме:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

митну декларацію країни експорту;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

12.02.2020 позивач направив до відповідача лист №1202/20-1, у якому з посиланням на докази заявив про незгоду з висновками митного органу про наявність підстав про витребування додаткових документів

Додатково з листом від 12.02.2020 №1202/20-1 позивач направив відповідачу пакувальний лист до інвойсу від 16.12.2019 №SUZ1977309, а також повідомив, що:

виписки з бухгалтерської документації приєднані до митної декларації, зокрема видаткова накладна №4 від 04.10.2019;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається ПП "Будпостач" не укладався;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) ПП "Будпостач" не здійснювалися;

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) не виставлялися та ПП "Будпостач" не оплачувалися;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів ПП "Будпостач" не укладався.

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини надати не має можливості з причини, що строк проведення дослідження перевищує 10 календарних днів, визначених законодавством для надання додаткових документів.

12.02.2020, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості №UА100000/2020/200012/2, яким визначив митну вартість посуду столового із склокераміки - тарілок та салатників, за ціною договору щодо подібних товарів, в результаті якого було збільшено митні платежі на 37614,06 грн.

13.02.2020 відповідач направив позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, якою відмовив у митному оформленні товарів, заявлених за митною декларацією №UА100670/2020/101101.

13.02.2020 позивач подав відповідачу митну декларацію, якій був присвоєний номер UА100670/2020/101135 для випуску у вільний обіг товарів за митною вартістю визначеною у спірному рішенні та надмірно сплатив митні платежі у розмірі 37614,06 грн.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Згідно зі статтею 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У частині другій означеної статті наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи надати на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Надаючи тлумачення наведеним нормам, Верховний Суд у постанові від 29.12.2021 справа №520/11303/19, висловив правову позицію, за якою митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості товарів убачається, що відповідачем лише зазначено про наявність розбіжностей у поданих позивачем документах без зазначення конкретного переліку документів.

Як убачається з матеріалів справи, для здійснення митного оформлення поставлених товарів подано митну декларацію, в якій зазначено вартість товарів на загальну суму 72674,20 доларів США, яка була розрахована з урахуванням вартості товарів та вартості перевезення до державного кордону України.

Представником позивача надано документи на підтвердження митної вартості товару за першим методом за ціною договору: Контракт від 29.07.2019 №1207, який укладений між ПП "Будпостач" та виробником товарів компанією CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP,. LTD (Китай);

Комерційну пропозицію від 01.11.2019 компанії CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP, LTD (Китай);

Прайс лист компанії компанією CHINA JIANGSU INTERNATIONAL ECONOMIC AND TECHNICAL COOPERATION GROUP,LTD (Китай) від 16.12.2019;

Інвойс від 16.12.2019 №SUZ1977309;

Декларацію Про походження товару від 16.12.2019 №SUZ 1977309;

Коносамент від 16.12.2019 №4354-0177-912.011;

Договір транспортного експедирування від 10.04.2013 №KH0030FS;

Довідку про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 07.02.2020 №В2153;

Рахунок-фактура від 06.02.2020 №12021318 за транспортні послуги;

Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 11.02.2020 №411;

Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 11.02.2020 №504;

Міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 11.02.2020 №885;

Лист ПП "Будпостач" від 05.02.2020 про відсутність страхування та оплати;

Виписку з бухгалтерії ПП "Будпостач" - видаткову накладну від 04.10.2019 №4;

Виписку з бухгалтерії ПП "Будпостач" - видаткову накладну від 26.11.2019 №4;

Витяги з мережі Інтернет щодо продажу ідентичного товару на ринку Китаю;

Трекінг контейнерів із сайту суднохідної компанії, що здійснила морське перевезення.

На думку суду, обґрунтованими є доводи представника позивача про наявність у цих документах відомостей щодо заявленої митної вартості та її складових, відсутності розбіжностей чи ознак підробки. При цьому суд ураховує, що в картці відмови вказано про ненадання документа на підтвердження митної вартості товару, проте якого документа й з яких причин не враховано подані документи не зазначено.

Згідно з частиною десятою статті 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд зауважує, що зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні частини десятої статті 58 МК України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів. При цьому МК України не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару слугували висновки відповідача про:

- Відповідно до умов договору купівлі-продажу (далі-контракт), пунктом 1 передбачено поставку товарів відповідно до інвойсів або проформи-інвойс які оформлюються на кожну поставку та визначають асортимент, кількість, вартість, термін поставки та порядок платежів. Однак, в наданому до митного оформлення відсутні відомості щодо терміну поставки;

- Пунктом 4.2 контракту передбачено що поставка товарів повинна супроводжуватись документами: інвойс завірений КТСПМТ; пакувальний лист; коносамент та сертифікат походження. Однак, до митниці не надано інвойсу завіреного КТСПМТ та не надано пакувального листа;

- Пунктом 3.4 контракту зазначені способи оплати: шляхом попередньої оплати; шляхом відкриття акредитиву тa відтермінування платежу (спосіб оплати окремої поставки зазначається в інвойсі). В наданому до митного оформлення інвойсі зазначено умови оплати - 90 днів кредиту від дати коносаменту. Пунктом, 3.4 контракту зазначено, що термін дії кожного акредитиву 90 календарних днів та зазначені вимоги до оплати по акредитиву. Однак, до митного оформлення не надано банківських платіжних документів що стосуються оцінюваного товару;

- відповідно до наданого до митного оформлення рахунку щодо транспортних витрат, зазначено вартість транспортування тільки на одному судні. Однак, зазначена поставка (поставка оцінюваного товару) здійснювалась з перевантаження з одного судна на інше. Відомостей щодо вартості транспортування вантажу на другому судні до митного оформлення не надано. Отже, на даний момент, декларантом не надано інформації щодо усіх складових митної вартості. Відповідно до пункту 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною угоди не застосовується якщо відсутня хоча б одна із складових митної вартості.

На думку суду, платіжні документи в сукупності із іншими поданими позивачем документами для митного оформлення товару, не містять суперечливої інформації щодо змісту поставки, задекларованої ціни товару та її складових, такі документи не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності.

Отже, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості, відповідно наявності підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

За приписами статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, митна вартість визначається за резервним методом у відповідності до статті 64 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів.

У спірному випадку відповідачем застосовано резервний метод. Обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. Орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, у тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Зокрема, як вбачається з матеріалів судової справи, відповідачем на підставі Джерел інформації митну вартість товару скориговано до рівня 0,3605 доларів США.

Проте, вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою та безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Також, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

На думку суду, необґрунтованість висновків контролюючого органу підтверджується висновком юридичної компанії "Правозахист Україна" проведення дослідження та одержання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів. За результатами дослідження було складено Звіт про незалежну оцінку товару від 14.02.2020 №045, яким було підтверджено ціну посуду столового із склокераміки в сумі 72674,20 доларів США.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідачем наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом не доведено, як і не доведено того, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності та/або наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товару необхідними документами, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товарів та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/200012/2 від 12.02.2020. Відтак відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у митному оформленні ввезеного на митну територію України товару, за заявленою у митній декларації ІМ 40 ДЕ №UA100670/2020/101101 митною вартістю.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесено до декларацій недостовірні або неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною договору.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відомості з інформаційних систем фіскальних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 60 Митного кодексу. Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснене.

Відтак, враховуючи, що позивачем до відповідача надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, котрі цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору), не є обґрунтованим, а тому суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб, та відповідно відсутності підстав для коригування митним органом митної вартості товару.

До того ж, Київською митницею Держмитслужби не доведено, та суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до Приватного підприємства "Будпостач" саме другорядного методу визначення митної вартості - резервного, та послідовного вибору методів, як того вимагають положення частини третьої статті 57 Митного кодексу України.

Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Щодо невідповідності рішень про коригування митної вартості товарів вимогам законодавства з цієї підстави, що митницею у спірних рішеннях не наведено пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії, умови поставки, комерційні умови тощо та не зазначено докладної інформації і джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, свідчать також постанови Верховного Суду від 31.01.2018 №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 по справі № 804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Наведене свідчить про суперечливість та необґрунтованість висновків відповідача щодо митної вартості товарів, а також про протиправність та необхідність скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/200012/2 від 12.02.2020.

Щодо доводів митного органу про відповідно до наданого до митного оформлення рахунку щодо транспортних витрат, зазначено вартість транспортування тільки на одному судні. Однак, зазначена поставка (поставка оцінюваного товару) здійснювалась з перевантаження з одного судна на інше. Відомостей щодо вартості транспортування вантажу на другому судні до митного оформлення не надано. Отже, на даний момент, декларантом не надано інформації щодо усіх складових митної вартості, суд звертає увагу на наступне.

Згідно положень Інкотермс-2010, при умовах поставки FOB, продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно.

Відповідно до наявних матеріалів справи, між позивачем та Дочірнього підприємства "Кюне і Нагель" укладено договір транспортного експедирування №КН0030FS від 10.04.2013 року, відповідно до якого останній зобов`язується здійснити перевезення вантажу за замовленням позивача.

Перевізник 06 лютого 2020 року надав позивачу рахунок на оплату транспортних витрат №12021318 по доставці товарів від порту NANJING в Китаї до порту Чорноморськ в Україні.

Отже, в даному випадку позивач не зобов`язаний слідкувати за перевантаження контейнеру з одного судна на інше судно, оскільки даними питаннями займається саме Експедитор, а останній включає (невключає) дані послуги в рахунок, який виставляє.

Cуд звертає увагу, що зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні частини десятої статті 58 Митного кодексу України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів. При цьому, правилами міжнародної торгівлі, Митного кодексу України та жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.

Отже, зазначення продавцем у вказаних специфікаціях та інвойсах ціни на товар, включаючи всі узгоджені сторонами та умовами поставки FOB супутні витрати продавця, без окремого зазначення в специфікації та рахунку (інвойсі) числових складових таких витрат не суперечить та повністю відповідає умовам поставки FOB за правилами Інкотермс-2010 та не може трактуватись як розбіжність в поданих документах.

Щодо посилання відповідача у спірному рішенні, що відповідно до інвойсу №SUZ1977309 умовами оплати зазначено "90 днів від дати коносаменту". Відповідно до частини третьої статті 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості до митного оформлення декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. Однак, до митниці не надано банківських платіжних документів та не надано інформації щодо оплати (на момент заявлення товару до митного оформлення та визначення митної вартості) або відсутності такої, суд зазначає наступне.

Так, між сторонами укладено 29.07.2019 контракт №1207, де зазначено в розділі 3 умови платежу 1) шляхом попередньої оплати на рахунок Продавця у розмірі часткової поставки по Контракту, зазначеному у відповідному проформі-інвойсу чи/або Інвойсі Продавця; або 2) шляхом відкриття безвідкличного документарного акредитива на суму часткового постачання за Контрактом у проформі-інвойсі та/або Інвойсі Продавця; або 3) шляхом відстрочення платежу в терміни, зазначені у відповідному Проформі-інвойсі та/або Інвойсі Продавця.

Як вбачається з копії інвойс №SUZ1977309, який надано відповідачем в ньому зазначено наступне: "Оплата: кредит 90 днів від дати коносаменту відповідно контракту №1207 від 29.07.2019". Коносамент від 16 грудня 2019 року №4345-0177-912.011.

Отже, позивач зобов`язаний був сплати продавцю вартість товару протягом 90 днів, тобто до 16 березня 2020 року, в той час як товар поставлено на митний кордон України 12 лютого 2020 року.

З аналізу матеріалів справи суд доходить висновку, що в даному випадку позивач не був зобов`язаний надавати відповідачу докази оплати за поставлений товар, оскільки умовами контракту та інвойсу передбачено право позивача на оплату протягом 90 днів, а не попередню оплату за поставлений товар.

Суд додатково звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про терміни поставки та умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Вказані документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/200012/2 від 12.02.2020.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (платіжне доручення від 28.07.2020 №11375).

Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/200012/2 від 12.02.2020.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Будпостач" за судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.

Позивач - Приватного підприємства "Будпостач" (ідентифікаційний код 24267110, місцезнаходження: 02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9-Е, кімната 314).

Відповідач - Київська митниця (ідентифікаційний код 43997555, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8А).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець