Справа № 602/874/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 602/874/22

14 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Кушка Олександра Михайловича звернулася до Лановецького районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 18.10.2001 по 01.03.2004, з 07.04.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 01.12.2006;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком.

В обґрунтування позову вказує, що позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, однак 07.06.2022 отримала рішення про відмову в призначенні пенсії, у якому вказано, що її страховий стаж становить 24 роки 01 місяць 23 дні. Водночас не зараховано до стажу період роботи з 18.10.2001 по 01.12.2006.

01.08.2022 ОСОБА_1 подала заяву про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області. Рішенням від 08.08.2022 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У подальшому у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 29.09.2022 позивача повідомлено, що її страховий стаж становить 21 рік 5 місяців 15 днів. При цьому до стажу не зараховано, зокрема, період роботи з 01.01.2004 по 16.03.2006, оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків за вказаний період.

Представник позивача зазначає, що у спірні періоди роботи з 18.10.2001 по 01.03.2004 та з 07.04.2004 по 31.03.2005 ОСОБА_1 працювала продавцем у приватного підприємця ОСОБА_2 , а з 01.04.2005 по 01.12.2006 продавцем у приватного підприємця ОСОБА_3 , про що у трудовій книжці зроблено відповідні записи.

Також наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а не на застраховану особу, відтак вважає дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком протиправними, та з наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 20.10.2022 справу передано на розгляд Тернопільського окружного адміністративного суду. Справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 14.11.2022 та за результатами автоматизованого розподілу справи між суддями визначено суддю для її розгляду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, вказано, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.06.2022 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Розглянувши подані документи на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача склав 24 роки 01 місяць 23 дні, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період навчання в магазині-школі з 20.04.1988 по 12.09.1988, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації та запис про закінчення засвідчений нечітким відбитком печатки;

період отримання допомоги по безробіттю з 24.04.1997 по 22.06.1998, оскільки в даті наказу про припинення допомоги містяться виправлення;

період виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 25.02.1999 по 23.08.1999.

ОСОБА_1 звернулась повторно 01.08.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.08.2022 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, про що Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повідомило позивача листом від 29.09.2022 №1000-0202-8/97473.

На момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача склав 21 рік 05 місяців 15 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи з 12.10.1988 по 10.11.1992, оскільки відсутня інформація про перейменування (реорганізацію) підприємства;

період роботи з 01.01.2004 по 01.03.2004, оскільки відсутні відомості про отримання доходу в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Відтак, на переконання представника відповідача, позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком. З огляду на вказане просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.33-36, 43-46).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 років, 02.06.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.06.2022 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні вказано, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 29 років. Страховий стаж особи склав 24 роки 01 місяць 23 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період навчання в магазині-школі з 20.04.1988 по 12.09.1988, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації та запис про закінчення засвідчений нечітким відбитком печатки;

період отримання допомоги по безробіттю з 24.04.1997 по 22.06.1998, оскільки в даті наказу про припинення допомоги містяться виправлення;

період виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 25.02.1999 по 23.08.1999 (а.с.11).

01.08.2022 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.08.2022 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні вказано, що страховий стаж позивача склав 21 рік 05 місяців 15 днів.

До страхового стажу не зараховано:

періоди роботи з 12.10.1988 по 10.11.1992, оскільки відсутня інформація про перейменування (реорганізацію) підприємства;

період роботи з 01.01.2004 по 01.03.2004, оскільки відсутні відомості про отримання доходу в індивідуальних відомостях про застраховану особу (а.с.13).

Про вказане рішення позивача повідомлено також листом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 29.09.2022 №1000-0202-8/97473, у якому, серед іншого, зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 12.10.1988 по 10.11.1992, оскільки відсутня інформація про перейменування (реорганізацію) підприємства та період роботи з 01.01.2004 по 16.03.2006, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків (а.с.12).

Позивач не погоджується з такими діями суб`єкта владних повноважень, вважає своє право на соціальний захист порушеним, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Визначаючись чи заявлено позовні вимоги до належного відповідача, суд враховує таке. Позивач (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) зверталася за призначенням пенсії двічі до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення про відмову у призначенні пенсії приймалися Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 07.06.2022 та Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 08.08.2022.

З 01.04.2021 на виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 за № 339/35961, якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Постанова №22-1), органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Так, відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (пункт 4.3 розділу IV Постанови № 22-1).

Позивач оскаржує не врахування Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до страхового стажу періодів її роботи з 18.10.2001 по 01.03.2004, з 07.04.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 01.12.2006 та відмову через це призначити пенсію за віком.

Оскільки рішення про відмову у призначені пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області і надавало оцінку документам, що були підставою для зарахування чи незарахування періодів трудової діяльності ОСОБА_1 до страхового стажу, і саме такого відповідача визначив позивач, у свою чергу Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області не заперечувало щодо належності первинного відповідача, то суд вважає, що позовні вимоги заявлені до належного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, відповідно до пункту 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

При цьому, як передбачено пунктом 1 статті 14 Закону №1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 20 Закону №1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону є календарний місяць.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Постанови № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Отже, для підтвердження страхового стажу з 01.01.2004 органами пенсійного фонду обов`язково використовуються дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з відомостями щодо сплати страховий внесків.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV жінки набувають право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, не менше 29 років з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла віку 60 років.

Згідно з розрахунком страхового стажу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області станом на дату звернення 02.06.2022 (а.с.39) страховий стаж позивача склав 24 роки 01 місяць 23 дні, про що також зазначено у рішення від 07.06.2022 №36 (а.с.11), яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Згідно з розрахунком страхового стажу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області станом на дату звернення 01.08.2022 (а.с.40) страховий стаж позивача склав 21 рік 05 місяців 15 днів, про що також зазначено у рішення від 08.08.2022 №36 (а.с.13), яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

При цьому позивач просить зарахувати до страхового стажу такі періоди роботи:

з 18.10.2001 по 01.03.2004,

з 07.04.2004 по 31.03.2005,

з 01.04.2005 по 01.12.2006.

Щодо вказаних періодів роботи у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 містяться відповідні записи, з яких вбачається, що з 18.10.2001 по 01.03.2004 та з 07.04.2004 по 31.03.2005 ОСОБА_1 працювала продавцем у приватного підприємця ОСОБА_2 (записи 28, 29, 30, 31), а з 01.04.2005 по 01.12.2006 продавцем у приватного підприємця ОСОБА_3 (записи 32, 33) (а.с.17, 17 зворот).

Водночас, як вбачається з розрахунків стажу, зроблених органами пенсійного фонду за зверненнями позивача із заявами про призначення пенсії від 02.06.2022 та від 01.08.2022, у тому числі за розрахунком відповідача, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи:

з 18.10.2001 по 31.12.2003,

з 16.03.2006 по 31.03.2006

з 16.04.2006 по 31.03.2006,

з 16.04.2006 по 30.04.2006,

з 16.05.2006 по 31.05.2006,

з 16.06.2006 по 30.06.2006,

з 16.07.2006 по 31.07.2006,

з 16.08.2006 по 15.09.2006 (а.с.39, 40).

Тобто окремі періоди, які просить зарахувати позивач до страхового стажу, вже зараховані органами пенсійного фонду, у тому числі відповідачем, про що свідчать наведені розрахунки стажу, який дає право на призначення пенсії (а.с.39, 40). Таким чином, спірними залишаються лише такі періоди роботи позивача:

з 01.01.2004 по 01.03.2004,

з 07.04.2004 по 31.03.2005,

з 01.04.2005 по 15.03.2006,

з 01.04.2006 по 15.04.2006,

з 01.05.2006 по 15.05.2006,

з 01.06.2006 по 15.06.2006,

з 01.07.2006 по 15.07.2006,

з 01.08.2006 по 15.08.2006,

з 16.09.2006 по 01.12.2006.

Як встановлено судом, зазначені періоди не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків.

Водночас суд враховує, що положення Закону № 1058-ІV набрали чинності з 01.01.2004 і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відтак відсутність відомостей про сплату страхових внесків за застраховану особу після 01.01.2004 у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування впливає на підтвердження страхового стажу особи.

Матеріалами справи підтверджується, що з 18.10.2001 по 01.03.2004 та з 07.04.2004 по 31.03.2005 ОСОБА_1 працювала продавцем у приватного підприємця ОСОБА_2 , а з 01.04.2005 по 01.12.2006 продавцем у приватного підприємця ОСОБА_3 .

Страхові внески за цей час відповідно до вищевказаного механізму законодавчого регулювання мали сплачуватись за застраховану особу ОСОБА_1 її роботодавцями.

Судом досліджено довідку форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2002-2022 роки (а.с.9-10). У ній наявні відомості про сплачені страхові внески страхувальником ОСОБА_3 за березень-вересень 2006 року та кількість днів трудових відносин (відображено половину днів за кожен з місяців). Відтак цей період зарахований до страхового стажу позивача пропорційно до кількості відпрацьованих днів та сплачених страхових внесків, а саме: з 16.03.2006 по 31.03.2006, з 16.04.2006 по 31.03.2006, з 16.04.2006 по 30.04.2006, з 16.05.2006 по 31.05.2006, з 16.06.2006 по 30.06.2006, з 16.07.2006 по 31.07.2006, з 16.08.2006 по 15.09.2006.

Водночас інформація про сплачені страхові внески за 2004-2005 роки та спірні періоди 2006 року (з 16.03.2006 по 31.03.2006, з 16.04.2006 по 31.03.2006, з 16.04.2006 по 30.04.2006, з 16.05.2006 по 31.05.2006, з 16.06.2006 по 30.06.2006, з 16.07.2006 по 31.07.2006, з 16.08.2006 по 15.09.2006) відсутня (а.с.9-10).

Таким чином, суд не вбачає підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача, як і для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

З урахуванням викладеного, оцінюючи правомірність дій відповідача, перевіряючи дотримання відповідачем критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі дотримані, відповідач діяв на підставі, у спосіб, що визначені законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 14 грудня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.