Справа № 520/21257/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 р. Справа № 520/21257/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., по справі № 520/21257/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України , Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Національної поліції України, Національної поліції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі за текстом ДСР НП України, перший відповідач), Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Національної поліції України (далі за текстом УСР в Харківській області, другий відповідач), у якому просила:

визнати незаконною бездіяльність Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо незарахування старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , яка з 01.12.2019 перебуває на посаді оперуповноваженого 7-го відділу (оперативно-технічної розвідки) Управління стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР НПУ, до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років службу в податковій міліції Головного управління ДФС у Харківській області, що на момент переходу на службу у Національну поліцію України 24.05.2017 становила 07 років 08 міс. 23 дні;

зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , яка з 01.12.2019 перебуває на посаді оперуповноваженого 7-го відділу (оперативно-технічної розвідки) Управління стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР НПУ, до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років служби в податковій міліції Головного управління ДФС у Харківській області, що на момент переходу на службу у Національну поліцію України 24.05.2017 становила 07 років 08 міс. 23 дні;

зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України провести перерахунок і виплату з 24.05.2017 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , яка з 01.12.2019 перебуває на посаді оперуповноваженого 7-го відділу (оперативно-технічної розвідки) Управління стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР НПУ, до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу з урахуванням вислуги років служби в податковій міліції Головного управління ДФС у Харківській області, що на момент переходу на службу у Національну поліцію України 24.05.2017 становила 07 років 08 міс. 23 дні;

судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог вказала на протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не зарахуванні до стажу служби в органах поліції період навчання в Національному університеті ДПС України з 01.09.2009 по 29.09.2013 та період проходження служби в органах податкової міліції з 30.09.2013 по 24.05.2017, які в силу п.353.1 ст.353 Податкового кодексу України та п. 3 ч.2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» підлягають зарахуванню до такого стажу, оскільки служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Вважає, що внаслідок незаконної бездіяльності ДСР НП України порушено право ОСОБА_1 на отримання надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, оскільки їх розмір прямо залежить від розміру наявної у особи вислуги років.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі № 520/21257/21 залучено як відповідача Національну поліцію України до участі у розгляді адміністративної справи № 520/21257/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 520/21257/21 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в податковій міліції з 30.09.2009 по 22.05.2017.

Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу у податковій міліції з 30.09.2009 по 22.05.2017, здійснивши перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, перший відповідач подав апеляційну скаргу, у якій після уточнення, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі № 520/21257/21 в частині задоволення позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, розгляд справи просив провести справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власного електронного кабінету ЄСІТС та власних технічних засобів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що Законом України "Про Національну Поліцію" передбачено вичерпний перелік органів державної влади, стаж служби в яких включається до стажу служби в поліції, до якого, зокрема, органи ДПС України не входять, що в свою чергу виключає можливість зарахування стажу служби позивача в податковій міліції до стажу служби в поліції. В обґрунтування такої позиції посилався на аналогічні висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, щодо вичерпності переліку складових, які включаються до стажу служби в поліції, установлених частиною 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію України».

Вважає, що судом застосовано норми постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстроковї служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 № 393, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вказаним актом врегульовано порядок обчислення вислуги років саме з метою призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» № 2262-ХІІ, що жодним чином не відноситься до спору в даній справі.

Позовну вимогу про зобов`язання першого відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум вважає передчасною, з огляду на те, що вислуга років позивачу ще не зарахована, а відповідні грошові виплати не сплачені, а отже й строк здійснення таких виплат не настав, тобто право позивача на момент звернення до суду порушено не було.

Звернув увагу суду, що резолютивна частина оскаржуваного рішення не відповідає за змістом висновкам, викладеним в мотивувальної частини, а саме судом всупереч власним висновкам зараховано позивачу період навчання в університеті з 01.09.2009 по 29.09.2013 до стажу служби в поліції.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Клопотання першого відповідача про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власного електронного кабінету ЄСІТС та власних технічних засобів задоволенню не підлягає, оскільки в силу частини другої статті 313 КАС України проведення у відкритому судовому засіданні розгляду справи, призначеної до розгляду в порядку письмового провадження, є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції. При цьому, це можливо лише за тих обставин, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні. Разом з тим, жодних доводів в обґрунтування необхідності слухання справи у відкритому судовому засіданні перший відповідач не навів, а суд апеляційної інстанції, враховуючи, що наявні у справі докази є достатніми для її розгляду, не вбачає підстав для перенесення розгляду даної справи та призначення її у відкритому судовому засіданні.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 01.09.2009 по 30.09.2013 проходила навчання в Національному університеті Державної податкової служби України. 30.09.2013 прийнята на службу до податкової міліції та 23.05.2017 звільнена з посади старшого слідчого з особливо важливих справ шостого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС. 24.05.2017 прийнята на службу до Національної поліції України на посаду оперуповноваженого відділу протидії злочинам у кредитно-фінансовій, банківський сферах та зовнішньоекономічній діяльності управління захисту економки в Харківській області (Департамент захисту економіки).

Згідно з наказом від 29.05.2017 № 184 о/с по особовому складу станом на 01.06.2017 стаж служби позивача в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складає 0 років 0 місяців 07 днів.

В подальшому, на підставі наказу від 22.11.2019 № 72 о/с позивач переведена до Департаменту стратегічних розслідувань. Стаж служби в поліції, що дає право для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 01.12.2019 складає 2 роки 06 місяців 07 днів.

Не погодившись з бездіяльністю відповідачів щодо незарахування до вислуги років у поліції наявної на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислуги років у податковій міліції, яка станом на 24.05.2017 становила 07 років 08 міс. 23 дні, позивач звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності протиправної бездіяльності першого та другого відповідачів щодо незарахування позивачу стажу роботи в податковій міліції до стажу роботи в податковій поліції, оскільки на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" така вислуга років позивача у період з 30.09.2013 по 23.05.2017 підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції. Судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 13 серпня 2021 року у справі № 440/1564/20, від 11 листопада 2021 року у справі № 280/1546/21, від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/16143/18 з яких слідує, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та дійшов висновку, що період навчання позивача з 01.09.2009 по 29.09.2013 в Національному університеті Державної податкової служби України не підлягає зарахуванню до стажу в органах поліції, оскільки у цей період ОСОБА_1 не обіймала посади в органах податкової міліції (прирівняних до органів внутрішніх справ).

В той же час, зробивши висновок про відмову в задоволенні позовних вимог у частині зарахування періоду навчання позивача з 01.09.2009 по 30.09.2013 в університеті до стажу служби в поліції у мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції фактично задовольнив такі позовні вимоги в резолютивній частині рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає

Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII).

Відповідно до норм частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Так, частиною 2 статті 78 Закону № 580-VIII, передбачено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

При цьому, відповідно до приписів частин 3 статті 78 Закону № 580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України» від 05 липня 2012 року № 5083-VІ внесено зміни до Податкового кодексу України та доповнено розділом XVIII-2 (в подальшому Розділ XVIII-2 виключено на підставі Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 - застосовується з 25 вересня 2021 року).

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (після внесення зазначених вище змін) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 356.1 статті 356 ПК України (після внесення зазначених вище змін) держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

З наведеного слідує, що служба у податковій міліції прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, на переконання колегії суддів, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини 2 статті 78 Закону № 580-VIII зараховуватись до стажу служби в поліції.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18 та від 13.08.2021 у справі № 440/1564/20.

Колегія суддів зазначає, що аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/16143/18 дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 4 статті 78 Закону Закону № 580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідності до пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII, зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23 грудня 2015 року № 900-VIII, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, враховуючи вищенаведені правові висновки Верховного Суду та те, що під час проходження позивачем служби в податковій міліції чинним законодавством статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а в силу пункту 3 частини 2 статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у не врахуванні до стажу служби в поліції період роботи з 30.09.2013 по 22.05.2017 у податковій міліції та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на встановлену розбіжність висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині рішення з висновками, викладеними в резолютивній частині рішення, необхідно дослідити питання щодо зарахування періоду навчання позивача в Національному університеті Державної податкової служби України у період часу з 01.09.2009 по 29.09.2013 до стажу служби в Національній поліції України.

Так, Верховний Суд у постанові від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи частини 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому, делегування частиною 4 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Подібні правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, від 22.07.2020 у справі № 520/5960/19, від 13.08.2020 у справі № 820/6656/16, від 05.12.2021 у справі № 520/11545/19.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки частина 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" не визначає час навчання в профільному університеті як складову служби в органах поліції, то період навчання ОСОБА_1 в Національному університеті Державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в Національній поліції України.

При цьому суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення помилково зазначив, що кінцевою датою навчання позивача в Національному університеті Державної податкової служби України є 16.10.2015, оскільки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що з вказаною датою не пов`язана жодна подія в справі, а останнім днем навчання позивача в університеті є 29.09.2013, що підтверджується копією послужного списку від 24.05.2017( а.с. 11 зворот).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування часу навчання ОСОБА_1 в Національному університеті Державної податкової служби України до стажу служби в Національній поліції України, проте період, що не підлягає зарахуванню, необхідно визначити з 01.09.2009 по 29.09.2013.

Щодо доводів відповідача про те, що постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 № 393 ( далі Постанова №393) не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає таке.

Так, пунктом 2 Постанови № 393 передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

З аналізу наведеної норми слідує, що пункт 2 Постанови № 393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України "Про національну, оскільки вказана постанова прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" застосовується саме для визначення вислуги років для призначення пенсії.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.11.2019 у справі № 520/903/19.

Разом з цим, посилання суду першої інстанції на Постанову № 393 не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки судом було враховано вищенаведену правову позицію Верховного Суду.

Щодо посилання відповідача на передчасність вимог про зобов`язання першого відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум колегія суддів зазначає наступне.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських установлені Порядком і Умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі за текстом Порядок і Умови № 260)

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку і Умов № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО. (п. 4 розд. І Порядку і Умов № 260).

Згідно з пунктом 15 розділу І Порядку і Умов № 260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Як установлено приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку і Умов № 260 надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови № 988.

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби поліцейським проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи поліцейського та оголошується відповідним наказом керівника органу поліції в разі призначення на посаду, крім випадків призначення на іншу посаду в одному органі Національної поліції та за умови наявності обчисленої вислуги за попередньою посадою.

Оголошення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби Голові Національної поліції України проводиться наказом Міністра внутрішніх справ України.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Поліцейським, яким відповідно до цих Порядку та умов передбачено підвищення посадового окладу, надбавка за стаж служби нараховується з нового посадового окладу в підвищеному розмірі та окладу за спеціальним званням.

З наведених положень спеціального нормативно-правового акту слідує, що при прийнятті на службу до Національної поліції України грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. При цьому, до грошового забезпечення входять, у тому числі, надбавки за стаж служби в поліції, а до такого стажу, у свою чергу, зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, стаж служби на підставі п. 3 розд. ІІІ Порядку і Умов № 260 впливає на грошове забезпечення, яке виплачується поліцейському з дня призначення на посаду (п. 15 розд. І Порядку і Умов № 260).

Отже, позивач мала право на відповідні виплати саме з 24.05.2017, коли була прийнята на службу в Національну поліцію України, а тому для ефективного захисту такого права вимога позивача про зобов`язання першого відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення не є передчасною.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період служби у податковій міліції з 30.09.2013 по 23.05.2017, суд першої інстанції вірно обрав спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу у податковій міліції, здійснивши перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум, проте період необхідно визначити з 30.09.2013 по 22.05.2017.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п.1, п. 4 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 317 КАС України).

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 520/21257/21 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а абзаци другий та третій резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в податковій міліції з 30.09.2013 по 22.05.2017. Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу у податковій міліції з 30.09.2013 по 22.05.2017, здійснивши перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.».

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 по справі № 520/21257/21 - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а абзаци другий та третій резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в податковій міліції з 30.09.2013 по 22.05.2017.

Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу у податковій міліції з 30.09.2013 по 22.05.2017, здійснивши перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 520/21257/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова