Справа № 460/15972/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 460/15972/21

адміністративне провадження № К/990/33199/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі №460/15972/21 за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест» про визнання дії та бездіяльності протиправними,

УСТАНОВИВ:

Служба автомобільних доріг у Рівненській області звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест», у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-05-12-01470-b, оприлюднений в системі Prozorro 8 листопада 2021 року по закупівлі послуг: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Р-26 острог-Кременець (окремими ділянками), Рівненська область (з розробкою проектної документації)».

17 лютого 2022 року рішенням Рівненського окружного адміністративного суду позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-05-12-01470-b, оприлюднений в системі Prozorro 8 листопада 2021 року по закупівлі послуг: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Р-26 острог-Кременець (окремими ділянками), Рівненська область (з розробкою проектної документації)».

Стягнуто на користь Служби автомобільних доріг у Рівненській області суму судового збору у розмірі: 2270 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної аудиторської служби України.

26 липня 2022 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 460/15972/ та прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест» про визнання дії та бездіяльності протиправними відмовлено.

На зазначену постанову апеляційного суду позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 28 листопада 2022 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 1частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №160/9513/18, від 5 березня 2020 року у справі №640/467/19, від 11 червня 2020 року у справі №160/6502/19, від 12 серпня 2020 року у справі №160/11304/19.

Крім того, Судом установлено, що позивач уже подавав касаційні скарги з визначенням підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, які ухвалами Верховного Суду від 22 вересня 2022 року (К/990/25554/22), від 17 жовтня 2022 року (К/990/27474/22) повернуті особі, яка їх подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстави, передбаченою пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд в ухвалі від 17 жовтня 2022 року (К/990/27474/22) зазначив, що у справах №160/9513/18, №640/467/19, №160/6502/19, №160/11304/19, на які посилається скаржник, на відміну від цієї справи, у висновку про необхідність «усунути порушення законодавства у сфері публічних закупівель», відповідач не конкретизував яких саме заходів має вжити позивач, не зазначив спосіб усунення виявлених ним під час моніторингу порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.

Отже, у зазначених вище справах, на відміну від цієї справи, висновок Державної аудиторської служби України не конкретизований в частині зобов`язання усунути виявлені порушення, що виключає його правомірність як акта індивідуальної дії. Верховний Суд у вказаних постановах конкретизував, що зобов`язальний характер вимог щодо усунення правопорушення свідчить про встановлення цього порушення, так і визначення імперативного обов`язкового способу його усунення.

Суд зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

Дослідивши зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності з урахуванням обставин кожної конкретної зазначеної справи, Верховний Суд резюмує, про помилковість означених доводів касаційної скарги, оскільки наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстави дійти висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

З огляду на наведене, Верховний Суд констатує, що обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справах наведених скаржником не є подібними, а відтак правова позиція викладена Верховним Судом у цих справах не є релевантною до спірних правовідносин у цій справі та, відповідно, не повинна була застосовуватися судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Таким чином, ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року позивачу було надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Подаючи касаційну скаргу втретє, скаржником так і не викладено підстави для касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 1 частини другої статті 328 КАС України у зв`язку з чим така касаційна скарга підлягає поверненню.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першоїстатті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням позивачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі №460/15972/21 за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке шляхово-будівельне управління №56», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Автострада», Відкритого акціонерного товариства «Дорожньо-будівельний трест №4 м. Брест» про визнання дії та бездіяльності протиправними- повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова