Справа № 120/7323/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 грудня 2022 р. Справа № 120/7323/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивачка просить суд:

- ??Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обчислення ОСОБА_1 спеціального трудового стажу та відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними;???

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з липня 1979 року по 09.10.2004 року на посаді вихователя дитячого садочка колгоспу «Авангард»", с. Ставки, Бершадського району Вінницької області та здійснити нарахування і виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком. 11.08.2022 позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо виплати їй грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», однак пенсійний орган відмовив у задоволенні такої заяви, у зв`язку з недостатнім стажем роботи для призначення грошової допомоги, оскільки з наданих позивачкою документів не підтверджується робота в період з 1979 року по 09.10.2004 в закладах державної або комунальної форми власності.

Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачка вважає протиправними, а тому звернулася за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 15.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії протоколу призначення пенсії та розрахунку стажу ОСОБА_1 та встановлено строк для подання відзиву.

У встановлений судом строк, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення адміністративного позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що до спеціального стажу зараховуються періоди роботи в закладах і на посадах, зазначених у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. До стажу роботи, який дає право на призначення допомоги у відповідності до пункту 7- 1 Прикінцевих положень Закону №1058 не зараховано період роботи з 1979 по 09.10.2004, на посаді вихователя дитячого садочка колгоспу "Авангард" відповідно до трудової книжки №1199 та архівної довідки №421 від 13.05.2021 виданої КП "Бершадський трудовий архів" період з 11.01.2005 по 31.12.2020, 3 01.01.2021 по даний час на посаді завідуючої ДНЗ "Малятко" с. Ставки відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та довідки №306 від 06.05.2022, виданої Відділом освіти, культури та спорту Джулинської сільської ради, оскільки з поданих документів не підтверджується робота в закладах державної або комунальної форми власності. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що у позивача відсутнє право для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком з 21.04.2022, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.08.2022 позивачка звернулася до відповідача із заявою, у якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення відповідно до пункту 7.1. розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

01.09.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом №7156-6531/О-02/8-0200/22 повідомило, що до стажу роботи, який дає право на призначення допомоги у відповідності до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 не зараховано період роботи з 1979 по 09.10.2004 на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Авангард» відповідно до трудової книжки №1199 та архівної довідки №421 від 13.05.2021 виданої КП «Бершадський трудовий архів», оскільки не підтверджується робота в закладах державної або комунальної форми власності. Період роботи з 11.01.2005 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по даний час на посаді завідуючої ДНЗ «Малятко» с. Ставки можливо зарахувати відповідно до поданих документів, однак він не є достатнім для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що у позивача відсутнє право для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та механізм її виплати визначається Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 111.

Вимоги п. 5, п. 6 та п. 7 Порядку передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п. 2 Порядку вбачається, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

З урахуванням наведених законодавчих норм, суд погоджується з твердженням позивача про те, що право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Вимогами п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Так, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з листа відповідача №7156-6531/О-02/8-0200/22, то до стажу роботи, який дає право на призначення допомоги у відповідності до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 не зараховано період роботи з 1979 по 09.10.2004 на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Авангард» відповідно до трудової книжки №1199 та архівної довідки №421 від 13.05.2021 виданої КП «Бершадський трудовий архів», оскільки не підтверджується робота в закладах державної або комунальної форми власності.

Разом із тим, відповідно до записів трудової книжки №1199 та архівних довідок №421, №422, №423, №424, №425 КП «Бершадський трудовий архів», ОСОБА_1 з липня 1979 року по 09.10.2004 дійсно займала посаду вихователя в колгоспі «Авангард» с. Ставки Бершадського району, який згодом було реорганізовано в КСП «Авангард», який у свою чергу реорганізований у СВК «Авангард», а останній у ПСП «Авангард».

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідок №306, №309, №310 відділу освіти, культури і спорту Джулинської сільської ради ОСОБА_1 починаючи з 11.01.2005 та по даний час дійсно працює на посаді завідувача, (з 05.03.2021 посада перейменована на Директор) ЗДО «Малятко» с Ставки, Гайсинський район, Вінницька область.

Крім того, згідно розрахунку пенсій позивачки, її повний страховий стаж складає 41 рік, 7 місяців та 8 днів.

Згідно переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 у дошкільних навчальних закладах передбачено посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: директори (завідуючі), всіх типів вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Відповідно до пункту 2 примітки до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відтак, суд вважає, що відповідачем протиправно не враховано до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з липня 1979 року по 09.10.2004 на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Авангард», с. Ставки, Бершадського району Вінницької області.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку, що позивачка має право на зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, період роботи з липня 1979 року по 09.10.2004 на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Авангард», с. Ставки, Бершадського району Вінницької області, відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги п. 2 «Примітки» Переліку закладів і установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, в площині дії п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. N 1191, за змістом яких до страхового стажу, що визначає право на виплату відповідної грошової допомоги - зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на відповідних посадах незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів і установ, беручи до уваги те, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсію по віку, з огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії по віку працювала у відповідному навчальному закладі, який віднесений до закладів освіти та має достатній трудовий стаж роботи в даному закладі, при цьому, раніше не одержувала пенсію, суд вважає, що позивач має право на одержання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права («Brumarescu v. Romania» № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку («Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova» № 45701/99).

Згідно з вимогами ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 992,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з липня 1979 року по 09.10.2004 на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Авангард», с. Ставки, Бершадського району Вінницької області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна