Справа № 340/7411/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 340/7411/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі удового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Петренко О.С.) у справі №340/7411/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

13.10.2021р. позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області №4 від 04.08.2021 року про стягнення штрафу за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 4440,16 грн. та пені в розмірі 19 588,03 грн.; визнання незаконною та скасування вимоги № Ф-5544-17 від 02.09.2021 року про сплату боргу /недоїмки/ з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 19508,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішеннями податкового органу, оскільки позивач у певний період не провадила підприємницьку діяльність та не мала доходу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області № від 04.08.2021 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахування штрафу у розмірі 513,02 грн. та пені у розмірі 284,07 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивачем рішення суду не оскаржено.

Відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, а саме судом не враховано того, що позивач мав заборгованість з єдиного внеску, яка не погашена станом на 20.02.2020р.

Позивач не скористався правом подання відзиву.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебувала на обліку в ДПС у період з 12.03.2008 року по 30.01.2017 року.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 проведено повторну реєстрацію 11.06.2019 року (а.с.24-26).

З 01.01.2012 року по 01.02.2017 року здійснювала та з 01.04.2021 року позивач здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування /з 01.04.2021 - ІІІ група/.

Розрахунок недоїмки, який виник та перейшов від Пенсійного фонду до відповідача, складає 3205,36 грн.

Згідно з відомостями, наданими органами ДПС, загальна сума нарахованого єдиного внеску за період перебування на обліку в податкових органах платника ОСОБА_1 складає 33301,74 грн.

Загальна сума сплаченого єдиного внеску за період перебування на обліку в податкових органах платника ОСОБА_1 складає 44968,68 грн.

При цьому, протягом періоду з 01.01.2013 року по 18.08.2020 року платником ОСОБА_1 не забезпечено своєчасної та повної сплати єдиного внеску, відповідно до умов визначених законодавством.

Станом на 19.04.2017 року в ІКП позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 10790,74 грн.

В ІКП платника ОСОБА_1 за червень 2019 року (по строку 19.07.2019) відображені автоматичні нарахування в сумі 918,06 гривень. За липень, серпень, вересень 2019 року (по строку 21.10.2019) в сумі 2754,18 гривень.

У червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2019 році платником сплачено 6426,42 грн. (по 918,06 грн. за кожен такий місяць).

Таким чином станом на 31.12.2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 8036,56 гривень.

За жовтень, листопад, грудень 2019 року (по строку 20.01.2020) відображено автоматичні нарахування в сумі 2754,18 гривень.

У січні 2020 року в межах виконавчого провадження надійшло єдиного внеску в сумі 3075,62 гривень.

У лютому, квітні 2020 року позивачем сплачено 6210,00 грн. (20.02.2020 - 5150,00 грн., 15.04.2020-1060,00 гривень).

Станом на 15.04.2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 1505,12 гривень.

За січень, лютий 2020 року в ІКП відображені автоматичні нарахування в сумі 2078,12 гривень.

У травні, червні 2020 року платником ОСОБА_1 сплачено єдиний внесок в сумі 2120,00 грн. (18.05.2020 - 1060,00 грн., 18.06.2020 - 1060,00 гривень).

Станом на 18.06.2020 року заборгованість з єдиного внеску складає 1463,24 гривні.

Позивач не погодившись з рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області №4 від 04.08.2021 року про стягнення штрафу за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 4440,16 грн. та пені в розмірі 19 588,03 грн.; та вимогою № Ф-5544-17 від 02.09.2021 року, звернулась до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку, що оскільки 20.02.2020 позивач погасив заборгованість по єдиному внеску /8036,56 грн./, яка виникла за період перебування на обліку, як ФОП /12.03.2008 по 30.01.2017/,а тому підстави для нарахування штрафних санкцій у розмірі 513,02 грн. та пені у розмірі 284,07 грн. за період з 20.02.2020 року відсутні. Інші позовні вимоги є не спростованими, з урахуванням не оскарженням позивачем вимоги про сплату боргу від 03.10.2019 року №Ф-5544-17.

Оскільки позивачем судове рішення не оскаржене, колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядає судове рішення відповідно до ст. 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон №2464- VI).

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, податковий орган за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ застосовує до платника ЄСВ штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 14 ст.25 Закону №2464-VI визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно з ч.15 ст.25 Закону №2464-VI, суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Відповідно до ч.13 ст.25 Закону №2464-VI, нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Згідно з ч.16 ст.25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції №449, у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції №449, податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Таким чином, окремими та самостійними приводами для видання органом публічної адміністрації вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ є: 1) або акт документальної перевірки; 2) або факт існування у ІКП чи ІТС (інтегрованій картці платника чи інформаційно-телекомунікаційній системі) на кінець календарного місяця недоїмки з ЄСВ чи боргу із сплати фінансових санкцій.

При цьому, у випадку видання органом публічної адміністрації вимоги про сплату недоїмки у зв`язку із існуванням у ІКП чи ІТС (інтегрованій картці платника чи інформаційно-телекомунікаційній системі) на кінець календарного місяця недоїмки з ЄСВ чи боргу із сплати фінансових санкцій - строк надсилання вимог про сплату недоїмки з ЄСВ складає 20 робочих днів.

Згідно з п.4. розділу VIІ Інструкції №449, факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені в підпункті 2 пункту 2 цього розділу, посадова особа податкового органу оформлює актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Такий акт про порушення надсилається (вручається) платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Оскільки п.п.2 п.2 розділу VIІ Інструкції №449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ, то застосування штрафу у порядку з п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI не вимагає обов`язкового попереднього складання акту документальної перевірки, натомість з приводу нарахування штрафу може бути проведено на підставі відомостей ІКП чи ІТС, підтверджених даними об`єктивної дійсності.

Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до банківських квитанцій позивачем здійснено погашення заборгованості в повному обсязі /20.12.2019, 29.01.2020, 20.02.2020 / (а.с.13).

Однак, в подальшому, за порушення термінів сплати єдиного внеску винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату /неперерахування/ або несвоєчасну сплату /несвоєчасне перерахування/ єдиного внеску:

- від 04.09.2014 №4565/02-26/68 на загальну суму 42,39 грн., в тому числі штраф у розмірі 22,08 грн. та пеня за період з 20.05.2013 по 20.08.2013 у розмірі 20,31 грн.;

- від 24.12.2014 № на загальну суму 1,06 грн., в тому числі штраф у розмірі 0,00 грн. та пеня за період з 29.10.2014 по 15.12.2014 у розмірі 1,06 грн.;

- від 04.08.2021 № на загальну суму 24028,19 грн., в тому числі штраф у розмірі 4440,16 грн. та пеня за період з 17.05.2013 по 18.06.2020 у розмірі 19588,03 грн. (а.с.14)

та вимогу про сплату боргу (недоїмки) :

№ Ф-5544-17 від 03.10.2019 року на суму 8036,56 грн. (а.с.20)

№ Ф-5544-17 від 02.09.2021 року на суму 19508,61 грн. (а.с.20).

Вимога про сплату боргу від 03.10.2019 року №Ф-5544-17 позивачем не оскаржена. Більш того, сума недоїмки визначена у вказаній вимозі була сплачена позивачем добровільно

Також встановлено, що саме на суму 8036,56 грн. в подальшому нараховано суму штрафних санкцій та пені, період нарахування з 17.05.2013 року по 20.02.2020 року.

Також встановлено, що саме на суму 8036,56 грн. в подальшому нараховано суму штрафних санкцій та пені, період нарахування з 17.05.2013 року по 20.02.2020 року.

Судом встановлено, що 20.02.2020 позивач погасив заборгованість по єдиному внеску /8036,56 грн./, яка виникла за період перебування на обліку, як ФОП /12.03.2008 по 30.01.2017/, а тому є вірними висновки суду першої інстанції, що підстави для нарахування штрафних санкцій у розмірі 513,02 грн. та пені у розмірі 284,07 грн. за період з 20.02.2020 року відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині, а доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі №340/7411/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак