Справа № 640/14640/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Київ № 640/14640/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., при секретарі судового засідання Стрикун Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія"

до Головного управління ДПС у Миколаївській області,

Державної податкової служби України

третя особа Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Сантрейд"

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення в частині

за участю представників сторін:

від позивача: Побежська Т.Я., Шемякін О.О.

від відповідачів: Скляров Д.В., Шуневич-Христенко В.В.

від третьої особи: Кривомаз Ю.В.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія" (надалі також - позивача) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (надалі також - відповідач 1), Державної податкової служби України

(надалі також - відповідач 2), третя особа Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Сантрейд" (надалі також - третя особа) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення в частині.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (далі - ППР), яке, на думку представника позивача, прийнято безпідставно та є таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача надали суду відзив на заявлений позов та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа надала суду пояснення по суті заявленого адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

За результатами проведеної перевірки, ГУ ДПС у Миколаївській області складено акт від 03.03.2020 №242/14-29-05-02/36142801 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» та встановлено наступні порушення:

п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення податком на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 618 977 789 грн, у т.ч. по періодах: 2016 рік - 1374 284 (у т.ч. 4 квартл 1 374 284грн.); 2017 рік 1 квартал - 1 426 309грн., півріччя 1 475 997 грн. (у т.ч. 1 квартал 1426 309грн., 2 квартал 49688грн.), 3 квартали 142 814 414грн. (у т.ч.1 квартал 1426309 грн, 2 квартал 49688грн., 3 квартал 141338417грн.), 2017 рік - 405226299грн. (у т.ч.1 квартал 1426309 грн, 2 квартал 49688грн., 3 квартал 141338417грн., 4 квартал 262411885грн.); 2018 рік - 1 квартал 527370997грн., півріччя 551032862грн. (у т.ч. 1 квартал 527370997грн., 2 квартал 23661865грн.), 3 квартали 591993639 грн. (у т.ч. 1 квартал 527370997грн., 2 квартал 23661865грн., 3 квартал 40960777грн.), 2018 рік 605829978грн. (у т.ч. 1 квартал 527370997грн., 2 квартал 23661865грн., 3 квартал 40960777грн., 4 квартал 13836339грн.); 2019 рік - 1 квартал 615122980грн., півріччя 615546120грн., (у т.ч. 1 квартал 615122980грн., 2 квартал 423140грн.), 3 квартали 618977789 грн. (у т.ч. 1 квартал 615122980грн., 2 квартал 423140грн., 3 квартал 3 431669грн.);

п.185.1 ст.185, п.187.1, ст.188.1 ст.188, п.200.1, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 64119364грн., у т.ч. по періодах: 2018 рік - жовтень 1305013грн., листопад 10972466грн, грудень 10474977грн., 2019 рік - січень 1344457 грн., лютий 6564480грн., березень 7868006грн., квітень 5795437грн., травень 6390368грн, червень 280884грн., липень 4752276грн.;

п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді. Що перевірявся за вересень 2019 року на суму 51907835грн.;

п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено не реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в періоді, що перевірявся на загальну суму 24389183грн., в тому числі по періодах: 2017 рік - липень 458050грн., вересень 588820грн., жовтень 188179грн., листопад 1877491грн., грудень 1960016грн.; 2018 рік - січень 2402935грн., лютий 1608504грн., березень 1521512грн., квітень 2069645грн., травень 1762028грн., червень 1299388грн., липень 401812грн., вересень 668033грн., жовтень 1155339грн., листопад 1124498грн., грудень 856905грн.; 2019 рік - січень 846962грн., лютий 732547грн., березень 518698грн., червень 92131грн., липень 231372грн., вересень 327318грн.;

п.п. в) пп.141.4.1, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, у частині утримання податку з доходу отриманого від провадження господарської діяльності з джерелом його походження з України при виплаті: доходу (роялті) нерезиденту Організація ОК Кошерна Сертифікація (США) згідно договору про сертифікацію №78271 від 03.08.2017 та п.103.2 ст.103, пп. г) пп.141.4.1, пп.141.4.2, п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, у частині утримання податку з доходу отриманого від провадження господарської діяльності з джерелом його походження з України при виплаті: доходу (інжиніринг) нерезиденту Intersystems International Inc. (США) в результаті чого занижено суму податку на прибуток іноземних осіб в розмірі 117524,00грн., у тому числі: за 4 квартал 2016 рік - 63962,00грн., три квартали 2017 року - 17134,00грн., в т.ч. 3 квартал 2017 - 17134,00грн., півріччя 2018 - 17433,00грн., в т.ч.2 квартал 2018 - 17433,00грн., 2018 рік - 18379,00грн., в т.ч. 4 квартал 2018 рік - 946,00грн., півріччя 2019 - 16285,00грн., в т.ч. 2 квартал 2019 - 16285,00грн., три квартали 2019 - 18049,00грн., в т.ч. 3 квартал 2019 - 1764,00грн.;

п.1 ч.2 ст.6, ч.5 ст.8 та ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: несвоєчасна сплата єдиного внеску, який мав бути перерахований одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) за травень 2019 року в сумі 205983,72грн.;

п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: несвоєчасне подання Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за червень 2017 року (граничний термін подання 20.07.2017, фактично поданий 09.08.2017) та за травень 2018 року (граничний термін подання - 20.06.2018, фактично поданий 21.06.2018).

Відповідачем-1 винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2020 р. з ПДВ: № 2 на суму 51 907 835 грн та № 2 на суму 64 119 364 грн та суму штрафної санкції 16 029 841 грн, разом ПДВ на суму 116 027 199 грн та сума штрафної санкції 16 029 841 грн, які позивач оскаржує в частині, а саме щодо ПДВ у розмірі 22 140 766 грн, щодо штрафної санкції у розмірі 5 535 191,50 грн.; від 27.03.2020 р. з податку на прибуток: № 2 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 618 977 789 грн, яке позивач оскаржує в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 146 918 254 грн.

Позивач оскаржив ППР у адміністративному порядку, звернувшись із скаргою та доповненням до скарги на ППР до Державної податкової служби України. Рішенням про результати розгляду скарги від 11.06.2020 р. № 18859/6/99- 00-06-02-01-06 ППР залишено без змін, а скарга - без задоволення.

В подальшому позивач оскаржив зазначені рішення в судовому порядку. Розглянувши надані докази сторонами, суд приходить до наступних висновків та зазначає про таке.

Основним видом діяльності позивача є виробництво олії (код КВЕД 10.41). Позивач та його виробничі потужності знаходяться на території Миколаївського морського торгового порту.

В 2013 році між позивачем та контрагентом-нерезидентом Europa Crovn Limited (Англія) був укладений договір купівлі-продажу №С7381 від 23.08.2013 на купівлю обладнання для підготовчого та екстракційного цехів (для виробництва олії).

В рамках виконання цього договору постачальником Europa Crovn Limited доставлено обладнання позивачу, що підтверджується вантажно- митними деклараціями. В подальшому частина такого обладнання - горизонтальний кондиціонер - вийшов з ладу, оскільки мав дефекти, і сторони погодили його заміну в рамках технічної гарантії.

На виконання зазначеного, між позивачем та контрагентом-нерезидентом укладена додаткова угода № 5 до Договору, якою сторони погодили продовжити дію технічної гарантії за основним договором, також постачальник взяв на себе обов`язок із заміни частини обладнання, оскільки вона мала дефекти і фактично не могла далі використовуватись за призначенням. Згідно договору, позивач повинен був утилізувати старе обладнання.

В Акті перевірки відповідач 1 зазначає, що позивач не відніс до складу інших доходів вартість безоплатно отриманого обладнання від нерезидента, оскільки Позивачем не доведено його отримання в рамках гарантії.

При цьому, всупереч правилам бухгалтерського обліку, для визначення так званого «доходу», відповідач взяв не вартість обладнання згідно з умовами додаткової угоди і не його справедливу вартість, а митну вартість обладнання, самостійно визначену митницею шляхом коригування митної вартості як бази для розрахунку ввізних податків та зборів.

Позивач в судових засіданнях наголошував, що відповідач 1 діяв з перевищенням наданих йому повноважень, всупереч положенням Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та зробив висновок про виникнення доходу у позивача. Відповідач-1 не взяв до уваги надані документи щодо суті операції.

Відповідача 1 обґрунтовує факт порушення правил бухгалтерського обліку відсутністю всіх необхідних документів, адже документальне оформлення взаємовідносин сторін щодо проведення гарантійної заміни (тобто виконання постачальником-нерезидентом гарантійних зобов`язань за договором не впливає на кваліфікацію та порядок відображення операції із заміни обладнання для цілей бухгалтерського обліку. Крім того, всі необхідні документи є наявними у позивача.

Податковим кодексом України, не передбачено різниць для коригування фінансового результату до оподаткування по операціях з отримання резидентом від постачальника - нерезидента обладнання в рамках його гарантійного ремонту чи заміни. Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку гіри формуванні фінансового результату до оподаткування, а як розглянуто в першому розділі (А), за правилами бухгалтерського обліку дохід за операцією із гарантійної заміни дефектного обладнання відсутній.

Такий підхід до оподаткування операцій із гарантійних ремонтів або замін висвітлено у індивідуальній податковій консультації від 10.09.2019 № 95/6/99-00-07-02-02-15/ІПК.

Постачання обладнання в 2018 році здійснювалось в рамках дії технічної гарантії. Позивач та постачальник уклали додаткову угоду №5 до договору, якою врегулювали всі питання, пов`язані із проведенням гарантійної заміни дефектного обладнання: зокрема, уточнили строки дії гарантії на обладнання, що постачалося по основному контракту, необхідність постачання нового обладнання на заміну дефектного, подальший напрям використання дефектного обладнання - його утилізацію (що і було здійснено позивачем).

Тобто, вимога відповідача 1 про необхідність надання додаткових документів є необґрунтованою.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач здійснив утилізацію дефектного обладнання (шляхом попереднього розпилювання на частини та продажу його на металобрухт), що підтверджується документально та відповідає умовам додаткової угоди №5.

В Акта перевірки відповідач 1 зазначає, що вартість переданого ДП «Сантрейд» лецитину підлягає включенню до складу доходів позивача, оскільки останній не міг виробити 4 586,535 т. лецитину з сировини (олії], переданої ДП «Сантрейд» для його виробництва. Однак, відповідач 1 бере показник базового виходу лецитину (2,3 відсотка) застосовує його до кількості олії, яку відповідач 1 вважає повним обсягом олії, з якої вироблено лецитин за спірний період - 4586,535 т. та приходить до висновку, що позивач міг виробити лише 105,674 т. лецитину (4586,535 т. * 2,3 % = 105,490 т.).

Проігнорувавши повний обсяг олії, що була використана позивачем для виробництва лецитину, Відповідач-1 зробив припущення, що існував додатковий обсяг олії, без якого не міг бути вироблений повний обсяг лецитин (4 586,535 т. - 105,490 т. = 4 481,045 т.), тому, на думку відповідача 1, позивач виробив з неоприбуткованої невідомої олії та безоплатно передав лецитин ДП «Сантрейд».

На думку відповідача 1 в результаті встановлених порушень, виникло заниження доходу по операціях з безоплатного надання лецитину на суму 121 945 918 грн; заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 24 389 183 грн.

Первинні або інші документи, які б підтверджували безоплатне передання лецитину ДП «Сантрейд». Первинні документи надані до перевірки.

Як вбачається з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК країни об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

При цьому, ПК України не передбачено різниць для коригування фінансового результату до оподаткування по операціях з отримання резидентом від постачальника - нерезидента обладнання в рамках його гарантійного ремонту чи заміни.

Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при формуванні фінансового результату до оподаткування, а як розглянуто в пункті А даного розділу, за правилами бухгалтерського обліку дохід за операцією із гарантійної заміни дефектного обладнання відсутній.

ДФС України в індивідуальній податковій консультації від 10.09.2019 № 95/6/99-00-07-02-02-15/ІПК зазначила, що Положеннями Кодексу не передбачено різниць для коригування фінансового результату до оподаткування по операціях з безоплатного отримання резидентом від постачальника - нерезидента запчастини в рамках гарантійного ремонту обладнання та суми компенсації від нерезидента. Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при формуванні фінансового результату до оподаткування.

Як встановлено судом та зазначено позивача, не спростовано відповідачем 1, останній посилається на п.16 М(С)Б0 16 «Основні засоби», який визначає елементи собівартості основних засобів, однак в подальшому відходить від положень цього ж стандарту, та визначає собівартість обладнання за митною вартістю, визначеною самостійно митницею суто для цілей розрахунку митної вартості обладнання для митних цілей.

Митна вартість, визначена Миколаївською митницею ДФС у листі коригування від 06.08.2018 перевищує вартість цього обладнання, встановлену сторонами у додатковій угоді № 5 від 02.01.2018, в 4,5 рази (36 214 407,04 грн. (еквівалент 1 336 685 дол. США (курс 27,0922701)) замість 8 039 569,37 грн (еквівалент 296 743 дол. США), що не взято до уваги відповідачем 1.

Відповідач 1 не беру до уваги положення п.12 М(С)БО 18 «Дохід», яким передбачено, що коли товари або послуги обмінюються чи підлягають обміну на товари або послуги, подібні за характером та вартістю, обмін не розглядається як операція, яка генерує дохід. Саме як обмін слід розглядати гарантійну заміну обладнання, оскільки старе обладнання повертається постачальнику і саме він вирішує подальшу долю такого обладнання.

Відповідно до п.п.20.1.44 ст.20 ПК України, податковий орган має право проводити перевірку правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Таким чином правильність бухгалтерського обліку операцій із отримання обладнання повинна перевірятися виходячи із принципів та положень міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.

Крім того, відповідач 1 не врахував необхідність списання старого обладнання, а відтак, визначити розмір витрат, які позивач мав би також визнати у зв`язку із цим.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав до перевірки всі необхідні документи.

Щодо необхідності віднесення до складу інших доходів вартість отриманого обладнання від нерезидента (в рамках гарантії), відповідач-1 посилається на відсутність у позивача документів на підтвердження дефектності обладнання, а також на те, що митницею під час розмитнення товару було збільшено вартість обладнання до 36 214 407, 04 грн.

Однак, суд вважає так посилання відповідача 1на відсутність документів у позивача безпідставними, оскільки документальне оформлення взаємовідносин сторін щодо проведення гарантійної заміни (тобто виконання постачальником-нерезидентом гарантійних зобов`язань за договором) не впливає на кваліфікацію та порядок відображення операції із заміни обладнання для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що сторони погодили всі умови заміни дефектного товару в додатковій угоді №5, такий товар був поставлений контрагентом, що підтверджується ВМД. При чому, сам договір поставки №С7381 не вимагає укладення будь-яких додаткових документів в разі заміни товару, складання будь-яких документів про дефекти, про відсутність яких зазначає податковий орган в акті перевірки.

Позивачем було надано договір купівлі-продажу обладнання, додаткова угода № 5 до договору, всі ВМД стосовно первісної поставки товару та гарантійної заміни частини обладнанні.

Щодо посилання відповідача-1 про ненадання оригіналу додаткової угоди № 5 до договору, то відповідно до п. 121.1. ст. 121 ПК України надання документів у копіях не є порушенням та не вважається ненаданням документів контролюючому органу.

Відповідно до п. 44.1 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.».

Відповідно до пп.75.1.2 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів.

Згідно п.83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до П.П. 20.1.6 ПК України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків.

Із зазначеного вбачається, що платники податків ведуть податковий облік на підставі первинних документів; такі документи мають право запитувати контролюючі органи; на підставі таких документів проводиться документальна перевірка платника податків; підставою для висновків контролюючого органу можуть бути документи, визначені ПК України.

Усі первинні документи за операцією з контрагентом по ввезенню спірного обладнання були надані Позивачем, а документи, про ненадання яких зазначається в Акті перевірки, взагалі не складалися Позивачем та його контрагентом та не є документами, відсутність яких доводить порушення бухгалтерського обліку з боку Позивача.

Як вже було зазначено, між позивачем та контрагентом-нерезидентом Europa Crovn Limited (Англія) укладений договір №С7381 на купівлю обладнання для підготовчого та екстракційного цехів (використовується в технологічному процесі виробництва олії та похідних продуктів).

В рамках виконання цього договору постачальником Europa Crovn Limited доставлено спірне обладнання Позивачу, що підтверджується вантажно-митними деклараціями (додаються ВМД № 504070000/2014/004275 від 29.08.2014, ВМД № 504070000/2014/004276 від 29.08.2014, ВМД № 504070000/2014/004659 від 16.09.2014, ВМД № 504070000/2014/004279 від 29.08.2014).

В п. 17.1 ст. 17 Договору №С7381 сторонами встановлено, що Продавець гарантує відсутність будь-яких дефектів у обладнанні, в тому числі матеріальних, конструкційних, фабричних, виробничих тощо.

Також в п. 17.3 ст. 17 Договору №С7381 вказано, що в разі виявлення будь-якого дефекту в періоді дії технічної гарантії Продавець або поставляє нові запчастини, або здійснює відповідний ремонт. Крім того, у п. 17.5 ст. 17 Договору додатково вказано, що в разі виявлення недоліків в роботі Обладнання або його частини, якщо його неможливо виправити, такі частини обладнання підлягають заміні Продавцем за свій рахунок.

Так, при використанні Обладнання позивачем виявлені дефекти, а саме у роботі горизонтального роторного кондиціонеру (обладнання для харчової промисловості з функцією нагріву ядра насіння масляних культур перед етапом пресування).

У зв`язку із виявленими дефектами та неможливістю їх усунення, сторони погодили замінити таке обладнання та уклали додаткову угоду № 5 від 02.01.2018 до Договору №С7381.

Даною додатковою угодою сторони погодили наступні умови: « 1. Стороны договорились, что определение «Срок действия гарантии» содержащееся в статье 1.1. Договора должно быть изложено в следующей редакции: «Срок действия Гарантии» означает 24 месяца с даты подписания Покупателем Акта приема-передачи, но не более 30 месяцев от Даты Доставки, при зтом Срок действия Технической гарантии продлевается до 31.01.2019 г. Стороны договорились, что положения Статьи 1 данного Дополнительного соглашенья должны применяться с 23 августа 2013 г. Уполномоченные представители Сторон установили, что гарантии предоставленные Продавцом в статье 17.1. Договора быши нарушены, а именно что следующее Оборудование имеет дефекты, которые влияют на его работу: Оборудование для пищевой промышленности с функцией нагрева ядра семечки масличных культур перед этапом прессования: Горизонтальный Роторный Кондиционер (далее - Оборудование»). Продавец обязан устранить дефект путем замены Оборудования на Оборудование без дефектов за собственный счет на условиях CIF. Дефектное оборудование не подлежит возврату Продавцу, подлежит Утилизации Покупателем за счет Продавца.»

Таким чином сторони, шляхом укладання Додаткової угоди № 5 до Договору №С7381 дійшли згоди, що дефекти не можуть бути усунуті іншим чином окрім як заміни обладнання, що і було зроблено сторонами у повній відповідності з договором. Також, сторонами погоджено подовжити строк дії технічної гарантії до 31.01.2019.

Складання жодних інших документів стосовно виявлених дефектів та їх заміни умовами Договору №С7381 не передбачено.

Посилання відповідача 1 на п. 17.4 ст. 17 Договору №С7381 щодо обов`язковості прибуття спеціаліста постачальника та його повідомлення про поломку є необґрунтованим, оскільки, в даному випадку сторонами було встановлено саме дефекти кондиціонеру, а не його поломку.

Додатково позивач отримав від постачальника-нерезидента лист від 25.02.2020, в якому постачальник підтверджує, що у 2018 році ним була здійснена заміна горизонтального роторного кондиціонера в рамках гарантії, оскільки попереднє поставлене Позивачу обладнання мало дефекти. Також контрагент підтверджує те, що сторони погодили продовжити дію гарантії.

Гарантійна заміна обладнання (горизонтального роторного кондиціонера) постачальником була здійснена у 2018 році в рамках дії технічної гарантії за Договором купівлі- продажу №С7381 від 23.08.2013 та підтверджується наступними документами: Договором купівлі- продажу №С7381 від 23.08.2013; Додатковою угодою № 5 до Договору купівлі- продажу №С7381 від 23.08.2013.; Вантажно-митною декларацією № 504120/2018/106415 від 06.08.2018 (поставка обладнання в рамках гарантії); Листом від постачальника Europa Crovn Limited щодо підтвердження виконання умов додаткової угоди, продовження дії технічної гарантії та технічної помилки в договорі; Вантажно-митними деклараціями № 504070000/2014/004275 від 29.08.2014, № 504070000/2014/004276 від 29.08.2014, № 504070000/2014/004659 від 16.09.2014, №04070000/2014/004279 від 29.08.2014, які підтверджують первісне постачання обладнання.

Спірне обладнання - горизонтальний роторний кондиціонер є дуже великогабаритним вантажем та має значну вагу - вага обладнання, поставленого в 2014 році, складає 154,44 тон (за даними вантажно-митних декларацій). Для розуміння масштабів обладнання надаємо фотографії такого кондиціонеру з дефектами.

Для здійснення демонтажу старого та монтажу нового обладнання позивачем залучено нерезидента компанію Mammoet Europe B.V..

На виконання демонтажу старого обладнання у позивача наявні такі документи: Договір про надання послуг № Serv0418-1 від 5 липня 2018 року з Mammoet Europe B.V.; Додаток №2 до Договору № Serv0418-1 від 05.07.018, який передбачає обсяг послуг: демонтаж існуючого кондиціонера з майданчика, його переміщення на тимчасовий склад, а також доставка нового обладнання з причалу до фундаменту та його подальше розміщення на стаціонарному майданчику; Акт про виконання сервісу від 22.08.2018, яким підтверджується мобілізація обладнання для демонтажу кондиціонеру; Акт про виконання сервісу від 23.08.2018, яким підтверджується завершення робіт з видалення старого кондиціонера та розміщення нового кондиціонера, включаючи постачання додаткового матеріалу; Акт про виконання сервісу від 17.12.2018, відповідно до якого контрагент надав спеціальне обладнання для зберігання старого дефектного обладнання (до узгодження його утилізації Позивачем); Акт про виконання робіт від 16.05.2019, відповідно до якого контрагент здійснив додатковий демонтаж (демобілізацію) навантажувального обладнання.

Відповідно п. 5 Додаткової угоді № 5 сторони погодили, що дефектне обладнання підлягає утилізації.

Утилізацію старого дефектного обладнання позивач здійснив шляхом продажу металобрухту (що відповідає ст. 1 Закону України «Про відходи»), який був попередньо поділений (розпилений) на частини та вивезений контрагентом.

З метою здійснення таких вогненебезпечних робіт (розпилювання обладнання) Позивач замовляв послуги із присутності пожежної машини для забезпечення пожежної безпеки при проведенні вогневих робіт. Вказане підтверджується (в якості прикладу надаються) документами: листами до адміністрації Миколаївського морського торгового порту; приймально-здавальними актами; актами наданих послуг (виконаних робіт), рахунками.

Продаж металобрухту (старого дефектного обладнання) контрагенту підтверджується: Договором №27/12-16 від 27.12.2016, укладений між позивачем та ТОВ «ПКФ Мега-Мет», відповідно до якого останній зобов`язувався прийняти та оплатити вуглецевий брухт та відходи чорних металів; видатковими накладними.

Договором між позивачем та ТОВ «Грінтур-Екс» №01/08/2016-5 від 01.08.2016 який визначає надання послуг з визначення ваги вантажів, в тому числі відходів; довідки про зважування ТОВ «Грінтур-Екс» металобрухту із назвою «отвес (справка о перевесе)».

Суд звертає увагу, що вага по металобрухту по зважуванню співпадає з вагою по видатковим накладним з ТОВ «ПКФ Мега-Мет», який здійснював купівлю металобрухту. Тобто, як вбачається з таких документів, за 2019 вивезено 256,44 т. металобрухту, тобто вага дефектного обладнання (враховуючи, що вага всього обладнання складала 154, 44т.), яка була утилізована позивачем - продано на металобрухт компанії ТОВ «ПКФ Мега-Мет».

Щодо донарахування з податку на прибуток безпідставні, здійснені без посилання на первинні або інші документи, які б підтверджували безоплатне передання лецитину ДП «Сантрейд», суд зазначає.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Обсяг лецитину, про який вказує відповідач 1, як безоплатно переданий, переданий позивачем на підставі Додаткової угоди б/н від 03.07.2017 на виробництво лецитину з давальницької сировини між позивачем та ДП «Сантрейд».

Відповідно до угоди, позивач зобов`язаний надати послуги з виробництва лецитину із екстракційної нерафінованої олії соняшникової, що виробляється Позивачем в рамках договору на виробництво давальницької сировини № 71215 від 07.12.2015 та відповідно, після такого виробництва передати лецитин замовнику - ДП «Сантрейд».

Передання позивачем лецитину ДП «Сантрейд» саме в рамках виконання угоди на виробництво лецитину з давальницької сировини підтверджується первинними документами.

Відповідно до пункту 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок факти виявлених порушень законодавства З питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства ... викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпункт 1 п.2 розділу III Порядку передбачає, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Для нарахування доходу мають бути виконані наступні умови: має відбутися господарська операція, що призвела до збільшення активу/зменшення зобов`язання позивача; оцінка доходу може бути достовірно визначена (є ціна, зафіксована у первинному документі); складений первинний документ, який є підставою для відображення у бухгалтерському обліку.

Згідно з п. 7 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 «Дохід» дохід - це валове надходження економічних вигід протягом періоду, що виникає в ході звичайної діяльності суб`єкта господарювання, коли власний капітал зростає в результаті цього надходження, а не в результаті внесків учасників власного капіталу.

Відповідно до п.п.9-10 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 «Дохід» дохід має оцінюватися за справедливою вартістю компенсації, яка була отримана або підлягає отриманню» та сума доходу, яка виникає в результаті операції, як правило, визначається шляхом угоди між суб`єктом господарювання та покупцем або користувачем активу. Вона оцінюється за справедливою вартістю отриманої компенсації або компенсації, яка має бути отримана з урахуванням суми будь-якої торговельної знижки чи знижки з обсягу, що надаються суб`єктом господарювання.

У той же час, відсутні умови для визначення доходу за безоплатно переданий товар: відсутня господарська операція як-то безоплатне передання лецитину позивачем ДП «Сантрейд»; відсутня оцінка безоплатно переданого лецитину; відсутній первинний документ, який є підставою для відображення у бухгалтерському обліку операції з безоплатного передання лецитину.

Натомість, лецитин, який на думку податкового органу, є безоплатно переданий, був переданий на підставі угоди з виробництва лецитину з давальницької сировини за результатами фактично здійснених операцій. Позивач здійснив записи в бухгалтерському обліку на основі первинних документів, складених між ДП «Сантрейд» та позивачем.

Позивач надавав ДП «Сантрейд» послуги з виробництва лецитину на підставі Додаткової угоди від 03.07.2017 б/н до Договору № 71215. Згідно з п.1 Додаткової угоди сторони домовились про виробництво лецитину (концентрату фосфатного соняшникового) із олії соняшникової, що виробляється позивачем в рамках Договору № 71215.

На виконання Договору № 71215 позивач за період з жовтня 2016 по вересень 2019 виробив для ДП «Сантрейд» 910 935,441 т. олії.

Відповідно, було виготовлено 4 586,535 т. лецитину. Саме ця кількість олії є базою для розрахунку виходу лецитину.

На думку відповідача 1, позивач фізично не міг виробити 4 586,535 т. лецитину з сировини (олії), переданої ДП «Сантрейд» для його виробництва. Відповідач 1 бере показник базового виходу лецитину (2,3 відсотка) застосовує його до кількості олії, яку відповідач 1 помилково вважає повним обсягом олії, переданої на виробництво лецитину за спірний період - 4586,535 т. та приходить до висновку, що позивач міг виробити лише 105,674 т. лецитину (4586,535 т. * 2,3 % = 105,490 т.).

Тобто замість використання даних позивача, які містяться в первинних документах та обліку, з яких однозначно видно, що 4 586,535 т. лецитину було вироблено з загальної кількості олії соняшникової 910 935,441 т., яка належала ДП «Сантрейд» в наслідок переробки насіння соняшника за Договором № 71215, відповідач 1 зазначає про інший обсяг олії.

Позивач в судових засіданнях наголосив, що лецитин виробляється шляхом вилучення з олії соняшникової концентрату фосфатного соняшникового (лецитину). Тобто загальний обсяг виробленої олії зменшується на обсяг фактично вилученого з такої олії концентрату фосфатного соняшникового (лецитину).

Оскільки вироблений лецитин зменшує обсяг отриманої для переробки олії (4 586,535 т лецитину зменшує обсяг олії 910 935,441 т на 4 586,535 т), зменшення олії для цілей бухгалтерського і складського обліку оформлювалось актами приймання-передачі олії соняшникової нерафінованої для подальшої переробки та актами приймання-передачі готової продукції (лецитину), в яких кількість олії та лецитину співпадає.

Акти приймання-передачі олії соняшникової нерафінованої для подальшої переробки призначені для так званого «списання» або «рекласифікації» олії в лецитин.

Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що позивач надав до перевірки усі первинні документи, які підтверджують кількість виробленої олії за Договором № 71215, з якої надалі був екстрагований лецитин. Додатково під час адміністративного оскарження позивач надавав листи, в яких було підтверджено загальний обсяг олії, що вироблена за Договором № 71215 за спірний період, однак останні не були враховані.

Відповідно до п. 56.4 ст.56 ПК України під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган».

Обов`язок доведення правомірності донарахувань кореспондує із іншим обов`язком, який є фактично способом реалізації першого - обов`язком контролюючих органів винести вмотивоване рішення за результатами розгляду скарг.

Пунктом 56.8 ст. 56 ПК України, передбачено, шо контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення.

Під час адміністративного оскарження, позивач наголошував, що він надав до перевірки всі необхідні документи на підтвердження отримання нового обладнання (кондиціонеру) в рамках дії гарантії по договору (договір, додаткова угода, ВМД); сторони визнали порушення гарантії, встановленої основним договором, оскільки таке обладнання мало дефект та продовжили термін технічної гарантії до 31.01.2019 р. шляхом укладення додаткової угоди; додаткова угода до договору купівлі-продажу обладнання підтверджує наявність договірних відносин між сторонами стосовно заміни дефектного обладнання саме в рамках дії гарантії. Продавець зобов`язувався виправити дефект шляхом саме заміни Обладнання і доставити нове обладнання Позивачу; погоджена утилізація дефектного обладнання. Що в подальшому і було зроблено Позивачем - були надані відповідні документи; обладнання поставлене в рамках гарантійної заміни не збільшує вартість активу, оскільки не понесені витрати на його придбання; не виконуються критерії визнання активу, передбачені ст. 7 МСБО 16; постачальник-нерезидент додатково надав документи на підтвердження поставки обладнання в рамках гарантійної заміни (були надані на розгляд); позивач не отримував олію невідомого походження для виробництва лецитину соняшникового, жодних таких доказів не надано; облік соняшникової олії, виробленої Позивачем на замовлення ДП «Сантрейд» та виготовленого лецитину підтверджується первинними та складськими документами. Такі документи були надані під час перевірки; облік лецитину здійснюється позивачем відповідно до правил бухгалтерського та складського обліку та відповідає технологічному процесу виробництва; відповідач не є експертом щодо виробництва лецитину і не може самостійно робити оцінки щодо процесу виробництва, по суті Відповідач і не аналізував технологічний процес.

Дослідивши оскаржуване рішення, суд приходить до висновку, що відповідач 2 не розглядав скаргу по суті, та виніс не обґрунтоване рішення № 18859/6/99-00-06-02-01-06 від 11.06.2019, тому останнє підлягає скасуванню у частині епізоду з отримання обладнання від нерезидента в рамках гарантії та виробництва лецитину.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 25224,00грн. належить присудити сплачений ним судовий збір, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143,241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія" до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України, третя особа Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Сантрейд" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення в частині, задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 27.03.2020 року №2 у частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 146 918 254 грн..

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 27.03.2020 року №2 у частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 22 140 766 грн. та штрафної санкції у розмірі 5 535191, 50 грн.

Визнати дії протиправними дії Державної податкової служби України щодо прийняття рішення від 11.06.2020 року №18859/6/99-00-02-01-06 про результати розгляду скарги ТОВ "Європейська транспортна стивідорна компанія", в частині епізоду з отримання обладнання від нерезидента в рамках гарантії та виробництва лецитину.

Скасувати рішення Державної податкової служби України від 11.06.2020 року № 18859/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги ТОВ "Європейська транспортна стивідорна компанія", в частині епізоду з отримання обладнання від нерезидента в рамках гарантії та виробництва лецитину.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія" () судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області () в розмірі 22954,00грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія" () судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () в розмірі 2270,00грн.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Смолій