Справа № 200/4471/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року Справа№200/4471/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування до страхового стажу відомостей про періоди роботи, вказаних у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , протиправними;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 80 від 15.07.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2022 року про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до страхового стажу всіх періодів роботи, вказаних в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 15.07.2022 року відповідачем було прийнято рішення № 80, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 29 років.

Як вказується позивачем у позовній заяві, при розгляді заяви від 08.07.2022 року про призначення пенсії та прийнятті відповідного рішення від 15.07.2022 року № 80 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 з 15.04.1980 року по 31.12.1997 року, оскільки титульний аркуш трудової книжки містить виправлення прізвища, яке не засвідчене належним чином.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що оскаржуване рішення № 80 від 15.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії є повністю законним та обґрунтованим.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що під час розгляду заяви позивача від 08.07.2022 року та прийняття рішення 15.07.2022 року № 80 до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.04.1980 року, оскільки на внутрішній стороні обкладинки трудової книжки у записі про зміну прізвища не вказано, на підставі якого документа (його номер і дата) було внесено зміни виправлення прізвища заявника.

Зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.04.1980 року потребує надання уточнюючих довідок за дані періоди або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Враховуючи наведені обставини, страховий стаж позивача на дату звернення склав 26 років 4 місяці 16 днів, що є недостатнім для призначення за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4471/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, , місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

08.07.2022 року позивачем до Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було подано заяву (з доданими документами) про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

На підставі абз. 13 п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 08.07.2022 року було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

15.07.2022 року за наслідками розгляду заяви позивача відповідачем було прийнято рішення № 80, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закон № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Згідно із цим рішенням періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 до страхового стажу не зараховано, оскільки у трудовій книжці не зазначено підставу виправлення прізвища заявника, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів трудової діяльності згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 заявнику необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Враховуючи наведене вище, відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідних 29 років страхового стажу.

Про ці обставини позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.07.2022 року № 10872-9560/М-15/8-0500/22.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом приписів ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів і в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з положеннями ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Суд зазначає, що в даному разі позивач не претендує на пільгове пенсійне забезпечення (підтвердження права на яке, згідно з положеннями п. 20 Порядку № 637, у деяких випадках потребує надання уточнюючих довідок), спірним у цій справі є питання щодо зарахування до страхового стажу позивача вказаних у трудовій книжці періодів.

Записи № 1 - № 24 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 15.04.1980 року за відповідні періоди його роботи, навчання, служби в армії здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачем.

Перша сторінка (титульний аркуш) трудової книжки містить виправлення прізвища, а саме: " ОСОБА_2 " (закреслено рискою) на " ОСОБА_3 ".

На внутрішній стороні обкладинки трудової книжки міститься запис "Виправленому прізвищу ОСОБА_3 вірити", який засвідчено підписом інспектора відділу кадрів і печаткою відділу кадрів Управління механізації № 6 Державного тресту "Будмеханізація".

Отже, виправлення прізвища на першій сторінці трудової книжки позивача здійснене посадовою особою Управління механізації № 6 Державного тресту "Будмеханізація".

Відповідно до п. 2.13. Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником чи уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Матеріали справи не містять доказів, які би свідчили про зміну прізвища позивача ані у період роботи в Управлінні механізації № 6 Державного тресту "Будмеханізація", ані після цього періоду, тобто будь-які документи, які могли би слугувати підставою для виправлення прізвища у трудовій книжці позивача відсутні.

Фактично у цьому випадку мала місце технічна помилка під час заповнення посадовою особою Управління механізації № 6 Державного тресту "Будмеханізація" трудової книжки.

За вищевказаних обставин п. 2.13. Інструкції № 58, про який зазначається відповідачем, у частині посилання при внесенні виправлення до трудової книжки на документи, на підставі яких вноситься це виправлення, не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Наявність такого виправлення у трудовій книжці, засвідченого відповідним чином, не тягне за собою недійсність трудової книжки і не впливає на зміст записів у трудовій книжці щодо періодів роботи, навчання, служби в армії позивача чи на можливість зарахування цих періодів до страхового стажу позивача.

Як вже зазначалося, правильність вчинення інших записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 15.04.1980 року відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно з абз.1 п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд зазначає, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників.

Позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається не на працівника, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17.

У постанові від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а Верховний Суд зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що періоди роботи відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.04.1980 року безпідставно не були зараховані до його страхового стажу відповідачем, у зв`язку з чим рішення відповідача № 80 від 15.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно інших, заявлених позивачем, вимог та обраного позивачем способу захисту порушених прав суд зазначає про наступне.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача стосовно неврахування до страхового стажу відомостей про періоди роботи, вказані у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

Одночасно позивач у позовній заяві просить суд скасувати рішення відповідача, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

Суд зауважує, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення.

Вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції та самі не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи.

Негативні правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії, що був прийнятий відповідачем - рішення про відмову в призначенні пенсії.

Отже, у даній справі належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, як результату вчинення останнім відповідних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, застосувавши положення ч. 2 ст. 9 та ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 80 від 15.07.2022 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2022 року про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до його страхового стажу всіх періодів роботи, вказаних у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (дата заповнення - 15.04.1980 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. (квитанція № 4463-7976-9398-5062 від 04.10.2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, внаслідок чого на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись приписами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15.07.2022 року № 80, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) від 08.07.2022 року про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 усіх періодів роботи, вказаних у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (дата заповнення - 15.04.1980 року).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Повне судове рішення складене 09 грудня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч