Справа № 140/10862/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

16 грудня 2022 рокуЛуцькСправа № 140/10862/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги з призначенням платежу «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» від 11.03.2021 за №4296-13 на суму 27754,50 грн.; зобов`язання здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 27754,50 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 провадження в даній адміністративній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №140/17063/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 провадження у даній справі поновлено.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Як встановлено в ході розгляду даної справи та підтверджується даними інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, оскаржувана у даній справі податкова вимога від 11.03.2021 №4296-13 сформована у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 станом на 10.03.2021 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 27754,50 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 24.10.2018 №.

Так, ГУ ДФС у Волинській області була проведена камеральна перевірка позивача щодо своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, за результатами якої складений акт від 19.09.2018 №4012/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення строку сплати податку на доходи фізичних осіб згідно пункту 179.7 статті 179 ПК України, за що передбачена відповідальність пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.10.2018 №, яким за затримку більше 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання до позивача застосовано штраф у розмірі 20% від погашеної суми 140606,35 грн., що становить 28121,27 грн.

Матеріалами справи також підтверджено, що позивач оскаржив в судовому порядку вказане вище податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 у справі №140/17063/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022, позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 24.10.2018 №.

Відповідно до пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (підпункт 60.1.1 вказаного пункту); контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (підпункт 60.1.2 вказаного пункту); контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (підпункт 60.1.3 вказаного пункту); рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (підпункт 60.1.4 вказаного пункту); рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (підпункт 60.1.5 вказаного пункту).

Згідно з пунктом 60.5 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З витягу з АІС «Податковий блок», а також інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, які долучені представником відповідача до додаткових пояснень від 14.12.2022, вбачається, що податкова вимога від 11.03.2021 №4296-13 на суму 27754,50 грн. є відкликаною, при цьому, контролюючим органом 06.05.2022 проведено коригування інтегрованої картки платника шляхом виключення суми податкового боргу у розмірі 28121,27 грн. на підставі судового рішення від 21.03.2022 у справі №140/17063/21; станом на 31.05.2022 за позивачем рахується переплата у сумі 420,77 грн.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачем відкликано податкову вимогу від 11.03.2021 №4296-13 та проведено коригування відомостей інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 27754,50 грн., тобто порушення були виправлені відповідачем як суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання протиправною та скасування оскаржуваної вимоги після такого виправлення, тому провадження у справі належить закрити на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зважаючи на те, що провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, тому позивачу необхідно повернути з бюджету судовий збір у сумі 1816,00 грн., сплата якого підтверджується квитанцією від 23.09.2021 №Е88С-45Р6-АТ9М-А1Т0.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. відповідно до заяви від 29.11.2021 суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги від 31.05.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Статус» (далі Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 , рахунок вартості надання правової допомоги від 23.09.2021 по договору про надання правової допомоги від 31.05.2021, копію квитанції від 24.09.2021 №4739-1576-9103-3618 про сплату коштів у сумі 6000,00 грн.

Пунктом 1.1 договору про надання правової допомоги від 31.05.2021 передбачено, що Клієнт доручає та оплачує, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 11.03.2021 за формою «Ф» №4296-13, зобов`язання вчинити дії. Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням у відповідності із умовами даного Договору, Клієнт сплачує гонорар у фіксованому розмірі в сумі 6000,00 грн. на підставі виставленого клієнту рахунку.

Відповідно до рахунку вартості надання правої допомоги від 23.09.2021, Адвокатським об`єднанням було надано позивачу такі послуги: зустріч із клієнтом, встановлення обставин справи, вивчення первинних документів; вивчення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини та судової практики, підготовка та подання до ДПС скарги на податкову вимогу; написання, формування та подання до суду позову; за домовленістю сторін встановлений фіксований розмір оплати наданої правової допомоги 6000,00 грн.

Квитанцією від 24.09.2021 №4739-1576-9103-3618 підтверджується сплата позивачем адвокатському об`єднанню коштів у сумі 6000,00 грн.

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Також частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви; обсяг наданих адвокатом послуг) та враховуючи, що оскаржувані порушення були виправлені відповідачем до винесення судового рішення у справі, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись статтею 132, пунктом 8 частини першої, частиною другою статті 238, статтями 248, 256 КАС України, Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з бюджету судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 00 коп.), сплачений згідно з квитанцією від 23 вересня 2021 року №Е88С-45Р6-АТ9М-А1Т0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О. О. Андрусенко