Справа № 640/22368/21
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Київ № 640/22368/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру призначеної 07.04.2020 ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПО - 42098368) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсію без обмеження її максимальним розміром з 07.04.2020 та провести доплату різниці пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 07.04.2020 по день проведення доплати.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є військовим пенсіонером, призначено пенсію по інвалідності з 07.04.2020 року, водночас, до позивача застосовано обмеження пенсії максимальним розміром, що позивач вважає протиправним, оскільки з 20.12.2016 року внаслідок прийнятого Конституційним Судом України рішення у справі №7-рп/2016, внаслідок якого частину сьому статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано неконституційною, з огляду на що, обмеження пенсії максимальним розміром не підлягає застосуванню до позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 04.10.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, оскільки, Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIІІ «Про внесення змін до деяких законів України» встановлено обмеження до 31.12.2017 року. Тобто, рішення Конституційного Суду України, на яке посилається позивач у позові, не скасовує обмеження виплати пенсій на 2017 рік, а тому дії органів Пенсійного фонду України є правомірними.

Через канцелярію суду 13.12.2022 року позивачем подано клопотання про пришвидшення розгляду справи.

Щодо прискорення розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Частинами першою, другою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За змістом частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої, частинами першою та третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, з метою виконання основних засад здійснення судочинства, враховуючи наявність у матеріалах справи заяв по суті справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи по суті за наявними у матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом Міністра оборони України від 03.12.2019 року № 691 ОСОБА_1 , як офіцера Збройних Сил України, відрядженого до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Наказом Генерального прокурора від 11.12.2019 року № 1093-вк ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та усіх видів забезпечення.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №437216 від 09.04.2020 ОСОБА_1 встановлено інвалідність II групи. Причина інвалідності: «захворювання ТАК пов`язане із захистом Батьківщини».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до заяви ОСОБА_1 , 07.04.2020 року останньому вперше призначена пенсія по інвалідності за Законом України від 09.04.1992 року № 2262 - XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

19.04.2021 року за результатами повторного переогляду ОСОБА_1 продовжено II групу інвалідності. Причина інвалідності: «захворювання пов`язане із захистом Батьківщини». Дата чергового переогляду 20.04.2024 (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ №0032818). Дані відомості містяться у пенсійній справі останнього.

06.05.2021 року ОСОБА_1 . Управлянням соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації видано посвідчення «Особи з інвалідністю внаслідок війни», серія А. №022688. копію якого долучено до пенсійної справи.

При обчисленні пенсії ОСОБА_1 починаючи із 07.04.2020 року, враховано довідку видану Офісом Генерального прокурора про розмір мого грошового забезпечення та додаткові види грошового забезпечення від 29.05.2020 року № 21-1115зп., в якій відображено заробітну плату прокурора, яка була встановлена у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, а саме: оклад за військове звання - 1 340 грн., посадовий оклад -7 140 грн., надбавка за вислугу років - 2 544 грн., надбавка за особливу важливу роботу - 11 024 грн., надбавка за роботу в умовах - режимних обмежень - 1071 грн., премія - 11 559 грн., всього - 34 678 грн.

Згідно довідки Пенсійного фонду від 30.06.2021 (автоматизована система Розрахунку пенсій), підсумок пенсії ОСОБА_1 (з надбавками) становить 36 376,99 грн.

Водночас, розмір пенсії, яку ОСОБА_1 отримує, обмежується десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність та складає 17 690 грн.

Вважаючи, що пенсія виплачується у неповному розмірі, позивач 30.06.2021 року адвокат позивача звернувся з адвокатським запитом до Головного управління Пенсійного фонду Укрїани в місті Києві, в якій просив перерахувати пенсію ОСОБА_1 починаючи з 07.04.2020 без обмеження її максимальним розміром та виплатити різницю між нарахованою і отриманою пенсією.

За результатами розгляду цієї заяви, відповідачем листом від 08.07.2021 року №2600-0202-8/111129 повідомлено адвоката позивача про те, що розмір пенсії ОСОБА_1 , яка підлягає виплаті, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. В якості нормативного обґрунтування своїх дій відповідач послався на положення статті 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії та не здійснення її перерахунку, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон № 2262-ХІІ).

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII.

Так, відповідно до частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII чинній з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згодом відповідно до Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, з аналізу змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, висновується, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом №1774-VІІІ до частини сьомої 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 року у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 року у справі №343/870/17 та від 21.12.2021 року №120/3552/21-а, від 26.01.2022 року у справі №569/2950/17.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №380/12337/20, який, згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає обов`язковому застосуванню судом першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суду міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру призначеної 07.04.2020 року ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПО - 42098368) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсію без обмеження її максимальним розміром з 07.04.2020 року та провести доплату різниці пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 07.04.2020 по день проведення доплати.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне рішення суду складено 14.12.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна