Справа № 420/14537/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви

15 грудня 2022 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Братичак Уляна Володимирівна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Інформаційного центру Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 Р) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Інформаційного центру Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 Р), в якому просить:

- визнати протиправними дії Інформаційного центру Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 Р), які полягають у застосуванні із липня 2020 року, з січня 2021 року розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні їй ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням під час проходження військової служби та відповідно інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням;

- зобов`язати Інформаційний центр Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (Військову частину НОМЕР_1 Р) здійснити перерахунок та виплату з липня 2020 року та з січня 2021 року посадового окладу та окладу за військовим званням під час проходження військової служби та відповідно інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року та 1 січня 2021 року відповідно.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Р) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії передано для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено головуючу суддю Братичак У.В.

Ухвалою від 05.12.2022 суддя залишила цю позовну заяву без руху та надала позивачу десятиденний строк з дня одержання ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддя вказала недоліки позовної заяви. З посиланням на норми статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на дату звернення до суду, суд констатував, що ОСОБА_1 звернулася до суду зі значним пропуском строку звернення до суду. В резолютивній частині ухвали від 05.12.2022 суддя визначила спосіб усунення недоліків позовної заяви, зазначила, що позивачу потрібно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача подав заяву від 14.12.2022. В цій заяві представник пояснив свою позицію щодо строків звернення до суду із заявленим ним позовом, зокрема зазначив, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022 та яким внесено зміни до Кодексу законів про працю України не містять положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто зворотної дії в часі вказаний закон не має. Відтак, вказує, що вимоги Закону № 2123-ІХ щодо строку звернення до суду не застосовуються до ОСОБА_1 , оскільки її звільнено 03.09.2021 та в силу вимог ст. 58 Конституції України та ч. 4 ст. З КАС України даний закон не має зворотної дії в часі.

Окрім цього, представник позивача вважає, що якщо застосовувати зміни внесені до статті 233 КЗпП України Законом України № 2352-ІХ від 1 липня 2022 року, строк звернення до суду з вимогами про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні починається з моменту набрання цим Законом чинності 19.07.2022 та закінчується 20.10.2022.

Також посилається на запроваджений на території України військовий стан.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, представник позивача переконаний, що строк звернення до суду ОСОБА_1 з даним позовом не пропущений.

Суддя оцінила доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та при їх оцінці керується такими мотивами.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду у справах щодо проходження публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, вказані зміни набрали чинності 19.07.2022.

Чинна станом на дату звернення до суду і вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі редакція статті 233 КЗпП передбачає таке:

1) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

2) працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом №2352-IX коментованих змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Оскільки спірні правовідносини стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця за період з липня 2020 року та з 01.01.2021, а не виплати сум, належних позивачу при звільненні, аналізовані положення ч. 2 статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Натомість, єдиною чинною нормою, яка визначає строк звернення до суду з позовом осіб, які проходять публічну службу, та яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина 5 статті 122 КАС України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду.

Цей строк є спеціальним у спірних правовідносинах та починає обчислюватися з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання представника позивача на рішення Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №160/8332/20, від 24 вересня 2020 року у справі №806/2883/17, від 13 січня 2020 року у справі №814/1007/16, від 11 липня 2019 року у справі №814/2789/16, від 1 грудня 2019 року у справа №823/726/16 щодо того, що на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, оскільки після прийняття вказаних рішень відбулася зміна законодавства у частині врегулювання строку звернення до суду з позовом про стягнення належної працівнику заробітної плати.

Так, встановлюючи момент, коли позивач дізналася про порушення своїх прав, суд зазначає, що оскільки грошове забезпечення виплачується військовослужбовцю щомісячно, то про порушення свого права щодо неотримання такого у повному обсязі, позивач повинна була дізнатися при отриманні грошового забезпечення не пізніше останнього числа кожного місяця, в якому таке виплачувалося.

Крім цього, відповідно до змісту позовної заяви, позивач вказує, що вона була виключена зі списків особового складу військової частини з 03.09.2021, водночас, з цим позовом звернулася до суду лише 07.10.2022 (згідно з штампом поштового відділення).

Відтак, позивач звертаючись до суду з позовними вимогами щодо невірного нарахування грошового забезпечення за період з липня 2020 року та з 01.01.2021 порушила визначений частиною 5 статті 122 КАС України місячний строк на звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.

При цьому, суд враховує, що прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 1 липня 2022 року №2352-IX не передбачають переживаючої дії для зміненої ним частини другої статті 233 КЗпП.

Крім того, як вже зазначалося вище, відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (в т.ч. вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі).

Таким чином, оскільки позивач звернулася з цим позовом до суду після 19.07.2022, тобто після набрання чинності змін, внесених до ст. 233 КЗпП України, суд вважає помилковими аргументи представника позивача про те, що вимоги Закону № 2123-ІХ щодо строку звернення до суду не застосовуються до ОСОБА_1 .

Щодо посилання представника позивача на те, що у період дії воєнного стану строки позовної давності, у тому числі спеціальні строки звернення до суду, визначені КАС України продовжено на строк дії в Україні воєнного стану, суд зазначає, наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 вказала на те, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Водночас, представником позивача не було наведено жодних обґрунтованих причин і не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у позивача можливості підготувати та подати позовну заяву у строк, встановлений Законом.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021) досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

Відтак, суд зауважує, що заява представника позивача на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху обґрунтована лише загальними підставами неможливості звернення до суду у відведений час, та не надає докази не можливості вчинення процесуальної дії та необхідність більшого часу. У вказаній заяві представник позивача фактично висловлює свою не згоду із ухвалою суду від 05.12.2022 про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України суд повертає позовну заяву, якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Оскільки суд дійшов висновку, що повідомлені представником позивача в заяві від 14.12.2022 аргументи не доводять поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути.

Керуючись ст.ст.169, 171, 243, 248, 250, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

позовну заяву ОСОБА_1 до Інформаційного центру Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 Р) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна