Справа № 456/2229/22
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2229/22
Провадження № 2-а/456/52/2022
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Свержинської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/2229/22 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до Інспектора Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, ГУНП у Львівській області та просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ГУНП у Львівській області (адреса: площа Генерала Григоренка, 3, Львів, Львівська область, 79000, КОД ) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКГІП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Позовні вимоги мотивував тим, що 13.05.2022 року Інспектором Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області капрал поліції Шкіринець Назарієм Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022р., якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено в даній постанові, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.8.4в ПДР, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух заборонено». З даною постановою позивач не згідний оскільки, дійсно, 13.05.2022 року він керував автомобілем SKODA OCTAVIA д. н. з. НОМЕР_2 по м. Стрий, Львівської обл. вул. Успенська. Проїжджаючи повз перехрестя, помітив зупинений мікроавтобус, позаду якого стояв патрульний автомобіль без увімкнених проблискових маячків. Продовживши рух, повернув на цьому перехресті направо та зупинився на парковці. В цей час до нього підбігли поліцейські, не представившись та не зазначивши про вчинене ним правопорушення, почали вимагати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

На питання про підставу цих вимог, відповідач 1 зазначив, що позивач порушив ПДР та проїхав на знак «проїзд заборонено». В той же час жодних доказів, які б підтверджували порушення ним ПДР надано не було. Потім поліцейські перемістили свою увагу на ТЗ, яке зупинили раніше та повернулись до нього з тим, щоб скласти постанову про адміністративне правопорушення лише через 40 хвилин. Отримавши документи, поліцейські винесли оскаржувану постанову з порушенням процедури її винесення та надання належних та допустимих доказів. Так, на момент виникнення спірних правовідносин позивачем не був помічений жодний дорожній знак, який би забороняв рух в напрямку його руху, доказів зворотнього матеріали адміністративної справи не містять. Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності містить наступну інформацію в графі «до постанови додається» вказано «фото», однак відповідачем, в порушення ст. 283 КУпАП, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось. Оскільки відповідач порушив вимоги щодо обов`язок збирання доказів, яке його зобов`язано законодавчо на підставі вищевикладеного, вважає, що відповідач грубо порушив вимоги ст. ст.278, 279 КУпАП. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, будь-яких належних, доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови Відповідач 1 не надав та до матеріалів адміністративної справи не долучив.

Крім того, 13.05.2022 року Відповідачем 1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022р. Згідно фабули цієї постанови Позивач, керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знака 3.3 «Рух заборонено», чим порушив п. 8.4. в) ПДР. Проте, майже через два календарних місяці, 11.07.2022 року, позивач отримав витяг з бази даних поліції, який містив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022р. зі внесеними до неї змінами. Так, в постанові, яка була надана йому 11.07.2022 року зазначено наступне: «Водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 РУХ ЗАБОРОНЕНО». Відповідно до ПДР, дорожній знак 3.21 має назву «В`їзд заборонено», натомість знак 3.1.- «Рух заборонено». Відтак, поліцейські, не надавши доказів вчинення ним порушення вимог дорожнього знаку, не змогли визначитись вимоги якого саме знаку він порушив. Тобто, поліцейськими було внесено суперечливі зміни до вже винесеної постанови, замість винесення нової. В той ж час, працівниками поліції не було зазначено правових підстав для здійснення ними таких дій.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач Інспектор Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області капрал поліції Шкіринець Н.І. в попередньому судовому засіданні показав, що 13.05.2022 патрулювали на вул..Успенській в м.Стрий. Під час патрулювання було зупинено автомобіль під керування позивача, який повернув направо, що заборонено дорожнім знаком. Позивач заперечив факт порушення і пішов фотографувати дорожній знак однак, не повернувся і пішов на базар. Поліція дочекалася позивача і після повернення розглянула справу. Позивач знаходився на базарі біля 30 хв.. Документи пред?являв в застосунку «Дія».

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, у запропоновані судом строк та порядку відзиву на адміністративну позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р.Т., від 05.08.2022 року вищевказану адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні.

Судом також було задоволено клопотання позивача про розгляд даної справи за його відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 194, ч. 4 ст. 229 КАС України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав,свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 , за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Як вбачається з копії постанови серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022, ОСОБА_1 , 13.05.2022 о 14 год. 51 хв., керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знака 3.3 «Рух заборонено», чим порушив п. 8.4. в) ПДР, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з копії постанови серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022, (зі слів позивача яку він отримав 11.07.2022), зазначено, що ОСОБА_1 , 13.05.2022 о 14 год. 51 хв., керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знака 3.21 «Рух заборонено», тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.4в ПДР України передбачено, що заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.3 ПДР України, (згідно додатку №1) встановлює. обмеження «Рух вантажних автомобілів заборонено»

Дорожній знак 3.21 ПДР України (згідно додатку №1) встановлює обмеження «В`їзд заборонено».

В свою чергу, дорожній знак, який встановлює обмеження «Рух заборонено», згідно додатку №1 ПДР України позначений №3.1.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -, -

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.

При цьому, інспектором у спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 , правил дорожнього руху, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше, не представлені такі докази і суду. Крім того, в оскаржуваній постанові, наданої позивачем, є не зрозумілим, який саме дорожній заборонний знак порушив позивач.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 1 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи те, що судом не здобуто даних, які б доводили вину ОСОБА_1 , у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати та звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору, згідно ст. 2 Закону України «Про судовий збір», є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 вказала на те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подання позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., а тому на корить позивача ОСОБА_1 , слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Львівській області сплачений ним судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 16, 72-79, 132-143, 241-251 КАС України суд,

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5386324 від 13.05.2022р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ГУНП у Львівській області (адреса: площа Генерала Григоренка, З, Львів, Львівська область, 79000, КОД ) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. Т. Шрамко