Справа № 158/2660/22
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2660/22
Провадження № 2-а/0158/92/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Поліщук С.В.,
за участю секретаря - Квач Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1-го взводу 6-ї роти 1-ї бригади УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бодви Сергія Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1-го взводу 6-ї роти 1-ї бригади УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бодви Сергія Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2022 року інспектором 1 взводу 6 роти 1 бригади УПП в Одеській області ДПП Бодвою С.М. відносно нього винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №412015 (далі - Постанова).
Відповідно до вищезазначеної постанови, 31.10.2022 року о 11 год. 25 хв. на 460 км. автодороги сполучення «Київ Одеса» Хоменко Б.Ю., керував грузопасажирським транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. « НОМЕР_1 », який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п.п. 31.3 «б» ПДР та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП.
Вважає оскаржувану постанову безпідставною, протиправною та такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови, він, 31.10.2022 року об 11 год. 25 хв. на 460 км. автодороги сполучення «Київ Одеса» він керував грузопасажирським транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. « НОМЕР_1 », який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є легковим вантажопасажирським автомобілем, який не підлягає обов`язковому технічному контролю, передбаченого ст. ст. 35, 37 Закону України «Про дорожній рух», оскільки даний транспортний засіб не використовується ним для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, тобто визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля з метою отримання прибутку, яка у нього, як водія вищевказаного транспортного засобу відсутня, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.
Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №412015 від 31.10.2022р., провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань в його користь судові витрати по даній адміністративній справі, пов`язані зі сплатою судового збору.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.11.2022 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачам подати до суду відзив на позовну заяву.
07.12.2022р. від відповідача по справі - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки транспортний засіб марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 за своєю конструкцією та типом є вантажним, а тому підлягає обов`язковому технічному контролю. До відзиву долучено відеозапис з місця події, яка мала місце 31.10.2022р. о 11 год. 25 хв. на 460 км. автодороги сполучення «Київ Одеса». Просить в задоволенні позову відмовити.
Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 3 статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Судом встановлено, що позивачем по справі ОСОБА_1 , при зверненні до суду за захистом свої прав, не порушено строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Судом встановлено, що 31.10.2022 року інспектором 1 взводу 6 роти 1 бригади УПП в Одеській області ДПП Бодвою С.М. винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №412015 з приводу вчинення позивачем по справі ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 31.10.2022 року об 11 год. 25 хв. на 460 км. автодороги сполучення «Київ Одеса» Хоменко Б.Ю., керував грузопасажирським транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. « НОМЕР_1 » який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п.п. 31.3 «б» ПДР та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП (а.с. 8).
З долученого до матеріалів даної справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та копії реєстраційної картки ТЗ вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. « НОМЕР_1 » є легковим вантажопасажирським, повна маса якого складає 3500 кг., маса без навантаження 1970 кг. (а.с. 10, 20)
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 31.3 б ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Відповідно до статті 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
- транспортними засобами спеціального призначення;
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
- службовими легковими автомобілями;
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Частиною 7 згаданої статті визначено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, який для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років, становить кожні два роки.
Постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30 січня 2012 року затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, положення якого стосовно періодичності проведення обов`язкового технічного контролю повністю дублюють приписи Закону України «Про дорожній рух». Зокрема, Порядком № 137 також встановлена періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форм власності вантажопідйомністю до 3.5 тонни із строком експлуатації більше двох років - два роки.
У відповідності до приписів ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобіль вантажний - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.
У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт», при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
У відповідності до ч.1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей незалежно від строку експлуатації.
Відповідно до Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «засоби транспортні дорожні», транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відноситься лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.
З відеозапису долученого до матеріалів даної адміністративної справи стороною відповідача та дослідженого судом вбачається, що 31.10.2022 року об 11 год. 25 хв. на 460 км. автодороги сполучення «Київ Одеса» Хоменко Б.Ю., керував грузопасажирським транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. « НОМЕР_1 », в ході спілкування водія з працівниками поліції не вбачається, що водій є ФОП або ж особою, яка здійснює перевезення вантажів чи пасажирів з метою отримання прибутку, або ж використовується як таксі, а тому не підлягає обов`язвому технічному контролю і дані докази Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не надано суду.
Із ст.77 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, згідно з принципом презумпції невинуватості, діючим в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Таким чином, відповідачами не доведено належними, достовірними та достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.
В задоволенні позовних вимог до інспектора 1-го взводу 6-ї роти 1-ї бригади УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бодви С.М. та Департаменту патрульної поліції слід відмовити.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Судовий збір, відповідно до статті 139 КАС України в розмірі 496 грн. 20 коп. слід стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача по справі за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -
у х в а л и в :
Адміністративний позов задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №412015 від 31.10.2022р. винесену інспектором 1-го взводу 6-ї роти 1-ї бригади УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бодвою Сергієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.
В позові до інспектора 1-го взводу 6-ї роти 1-ї бригади УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бодви Сергія Миколайовича та Департаменту патрульної поліції відмовити.
Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, індекс 65114;

відповідач: інспектор 1-го взводу 6-ї роти 1-ї бригади УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бодва Сергій Миколайович, юридична адреса: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, індекс 65114;

відповідач: Департамент патрульної поліції, юридична адреса м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, індекс 03048.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В. Поліщук