Справа № 420/235/22
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/235/22
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року по справі № 420/235/22, прийнятого у складі судді Танцюри К.О., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової прокуратури Південного регіону України, в якому, з урахуванням уточнення, просив визнати протиправним та скасувати наказ № 347к від 03.12.2014р., поновити його на посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2022р. скасовано з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2022р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч.5 ст.262 КАС України в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2022р. призначено розгляд справи № 420/235/22 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2022р. залишено без руху позов ОСОБА_1 ; запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року адміністративний позов було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позивач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що під час ознайомлення з позовними матеріалами які були надані позивачу, як він зазначає, у неналежному стані - не прошиті, не пронумеровані, без опису секретарем судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було сфотографовано та ознайомлено із позовом, який містив два вхідних штампа зверху адміністративного окружного суду, знизу був замазаний але проглядався штамп Приморського районного суду м Одеси, якого там взагалі не повинно було бути оскільки до вказаного суду, як вказав позивач, він не звертався з цим позовом.

Апелянт вказав, що також він ознайомився із додатками, які він додав до позову у кількості 18 арк., ухвали суду від 10.01.22р. серед матеріалів не було. Серед матеріалів позову йому було надано конверт реєстрованого поштового відправлення 918 де відправником був зазначений Приморський районний суд м.Одеси, а одержувачем Одеський окружний адміністративний суд. Апелянт також зазначив, що він не знає чи мав відношення цей конверт до справи, чи був з іншої справи та пізніше він дійшов висновку, що Приморським судом було переслані його адміністративні матеріали до окружного адмінсуду, оскільки при заповненні свого конверту ОСОБА_1 зробив описку і помилково вказав адресу Приморського райсуду м.Одеси.

Апелянт також вказав, що після ознайомлення зі справою ним було подано відповідну заяву про приведення матеріалів відповідно до Інструкції з діловодства в належний стан прошиті та пронумеровані (арк. справи 20) та дану заяву судом було проігноровано. Після цього, матеріали справи були надані позивачу на ознайомлення 16.08.2022р., де, як він зазначає, виявилася відсутність в них оригіналу позову з 18 додатками, конверт поштового відправлення 918 був теж відсутній, аркуш справи 1 (перша сторінка позову) був, на його думку, сфальсифікований - вхідний штамп адміністративного суду вже перемістився зверху до низу, замазаний штамп Приморського районного суду був відсутній, аркуш справи 2 - друга сторінка позову вже була без кількості додатків, сфальсифіковано внутрішній опис справи у кількості додатків вказано 11 арк. замість 18 та конверт в якому позивач посилав свій позов вказаний як додаток (а.с.11)(а.с. 1,2,були виготовлені з позову екземпляру для відповідача). Після цього, як вказав апелянт, він звернувся до керівництва Одеського окружного адміністративного суду з відповідними заявами про проведення службового розслідування щодо зазначених обставин.

Апелянт посилаючись на вищевикладене, зазначив, що обставини, які склалися внаслідок зловживання службовим становищем, недбалості співробітників апарату суду, а також значний час знаходження справи у судді, використані для погіршання стану позивача та створені штучні перешкоди для доступу до правосуддя. Так, як вказав апелянт, в ухвалі суду від 23(29)08.22 суддя посилається на штамп вхідної кореспонденції який був сфальсифікований ставився заднім числом та у подальшому судом спотворюються обставини щодо оригіналу єдиного доказу наявного в матеріалах справи (а.с.11)- конверт УДППЗ «Укрпошта» 2013 року з відміткою календарного штемпелю на конверті з датою відправлення 19.12.14р., який є «Простим листом» відповідно до відповіді директора АТ «Укрпошта» від 25.05.2022р. (про проведення документальної перевірки) (а.с.86) на заяву позивача і пересилається простим порядком і не має трек-номера для відстеження та не може мати опису вкладення що передбачено постановою Кабінету міністрів України від 5 березня 2009 р. №270 Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку (а.с.86). Але, як вказав позивач, суд вважає, що простий лист повинен як і цінний мати опис вкладення, що суперечить ПКМ від 5 березня 2009 р. № 270. Також суд вказує на те, що на конверті у графі «адреса одержувача, індекс» вказано адресу Балківська, 33 а ні адресу адмінсуду, при цьому суд, на думку позивача, ігнорує, що це описка, а дійсна адреса адмінсуду Фонтанська дорога, 14, що є загальновідомою інформацією, яка відома широкому колу осіб, у тому числі співробітникам пошти та суду і та обставина, що даний конверт знаходиться в матеріалах справи (а. с. 11), а його вміст був відсканований в АСДС та долучений до матеріалів справи цим підтверджується, що поштове відправлення дійшло до Одеського окружного адміністративного суду у складі адміністративного позову від 16.12.14р. з додатками на 18 арк., які згодом були втрачені секретарем судового засідання Куртій Д.О.

Крім того апелянт звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять актів та інших засобів реагування співробітників апарату Одеського окружного адміністративного суду про те, що конверт УДППЗ «Укрпошта» 2013 року з відміткою календарного штемпелю на конверті з датою відправлення 19.12.14р. був до надходження до суду пошкоджений, розкритий, про данні обставини обов`язково складається акт відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, тобто це, як зазначає позивач, є доказом надходження поштового відправлення до Одеського окружного адміністративного суду в цілому, непошкодженому вигляді, усередині з адміністративним позовом з 18 аркушами додатків, що підтверджується роздрукованими сканкопіями позову з АСДС суду, та саме розкриття конверту відбулося у приміщенні суду.

Апелянт вважає, що подальше посилання суду в своїй ухвалі на те, що на замазаному штампі вхідної кореспонденції Приморського райсуду не можливо встановити вхідний номер є незрозумілим оскільки яке відношення має вхідний номер суду до якого позивач з цим позовом не звертався, так, як вказав позивач, він дійсно описався та вказав адресу цього суду але у конверті та у самому позові зазначено все правильно - Одеський окружний адмінсуд , Фонтанська дорога, 14. Тому, як зазначив позивач, цього штампу на позові взагалі бути не повинно було, і як дії чи бездіяльність працівників апарату суду може впливати на його доступ до правосуддя.

Апелянт зазначив, що у подальшому в ухвалі суд описує обставини яких не було, а саме те, що він не надавав копію конвенту 918 як доказ у матеріали справи, не мав ніякого відношення до того конверту. Коли виявилася втрата позову з 18 додатками, які позивач сфотографував 19.01.22р., у нього залишилась фотографія конверту 918, який було надано позивачу на ознайомлення та на прохання судді, він надав їй особисто оглянути роздруковане фото цього конверту.

Апелянт вказав, що за власної ініціативи ним було зроблено відповідне звернення щодо інформації про поштове відправлення 918 та отримано відповідь, що зробити перевірку трекінгу в автоматизованій системі Укрпошти не має можливості оскільки минуло більше 6 місяців з дня відправлення. При цьому, зазначено, що таку інформацію має право витребувати виключно відправник або одержувач, якими він не є, відповідно до ПКМ №270. Позивач наголосив, що цю відмову директора Укрпошти від 22.08.2022р. №1853-д він надав до суду, а суд, на його думку, спотворив цю інформацію виклавши її так що нібито данні про відправлення не зареєстровані у системі Укрпошти. Також, позивач зазначав, що суд звертає увагу на відсутність супровідних листів та процесуальних ухвал від Приморського районного суду яких і не мало бути оскільки відповідно до Інструкції з діловодства при надходженні помилково доставленої кореспонденції суд її не реєструє та пересилає адресату якщо такий відомий, якщо не відомий - то з супровідним листом за підписом керівника апарату суду повертає відправнику.

Апелянт зазначив, що у своїй заяві та у судових засіданнях він наголошував, що Приморський райсуд йому нічого не повертав та до Приморського райсуду він із цим позовом не звертався. Також, як вказав позивач, вказані обставини підтверджуються відповіддю на його звернення від Приморського районного суду м. Одеси на вх.№53984/22 від 15.08.22р. Разом з тим, як зазначив позивач, суд звертає увагу на занадто тривалий термін, а саме більше 6 років, між поданням позовної заяви до поштового відділення та надходженням до суду конверту із цією позовною заявою у межах міста Одеси, при цьому суд, на його думку, ігнорує фактичні обставини, використовуючи недбалість або робітників пошти або апарату суду щоб погіршити процесуальний стан позивача. У свою чергу, як зазначив позивач, суд вважає, що позивач мав би цікавитись станом надходження його позовної заяви до суду в найкоротший термін задля захисту його порушених прав ігноруючи при цьому його заяву, яка міститься у матеріалах справи, в якій він зазначав, що цікавився рухом поштового відправлення - при цьому, на його думку, судом ігнорується його заява про те, що він вживав заходи до розшуку поштового відправлення та позовних матеріалів, звертався до відділу розшуку поштових листів та інформаційного центру Одеського окружного адміністративного суду.

При цьому, апелянт зазначає, що суд зауважує, що дана категорія справи стосується поновлення позивача на роботі та останній мав би сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, що передбачено п.2 ч. 5 ст. 44 КАС України - тобто суд застосовує норми КАС діючого у 2022 році до обставин які були 2014 році, застосовуючи зворотну дію закону у часі, що є неприпустимим.

Апелянт також вказав, що суд зазначив «Між тим, позивач на протязі більше ніж шість років зовсім не цікавився станом розгляду його позовної заяви», однак невідомо на чому ґрунтується такий висновок суду і чим він підтверджується, виходячи з матеріалів справи. Позивач наголосив, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до ч.9ст.120 КАС України, моментом оскарження в судовому порядку наказу військової прокуратури Південного регіону України №347к від 03.12.2014р. вважається день прийняття позову відділенням поштового зв`язку, оскільки позов надсилався поштою, що підтверджує наявний в матеріалах справи доказ (а.с.11) - конверт УДППЗ «Укрпошта» 2013 року з відміткою календарного штемпелю на конверті з датою відправлення 19.12.14р., який є «Простим листом» відповідно до відповіді директора АТ «Укрпошта» від 25.05.2022р. на його заяву і пересилається простим порядком і не має трек-номера для відстеження та опису вкладення, що передбачено постановою Кабінету міністрів України від 5 березня 2009 року №270 Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку (а.с.86). Крім того, як вказав позивач, матеріали справи не містять актів та інших засобів реагування співробітників апарату Одеського окружного адміністративного суду про те, що конверт УДППЗ «Укрпошта» 2013 року з відміткою календарного штемпелю на конверті з датою відправлення 19.12.2014р. був до надходження до суду пошкоджений, розкритий, а про данні обставини обов`язково складається акт відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, тобто це є доказом надходження поштового відправлення до Одеського окружного адміністративного суду в цілому, непошкодженому вигляді з адміністративним позовом з 18 аркушами додатків, що підтверджується роздрукованими сканкопіями позову та додатків з АСДС Одеського окружного адміністративного суду, та саме розкриття конверту відбулося у приміщенні суду.

Враховуючи наведене апелянт вважає, що строк на звернення ним до адміністративного суду не вважається пропущений в силу ст. 103 обчислення процесуального ч 9. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (редакція КАС чинна на 01.01.2015р та чинній редакції КАС ст. 120 ч.9 КАС України), та судом помилково вказано в ухвалі, те , що строк позивачем пропущений.

28.11.2022 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на обґрунтованість ухвали суду 1-ї інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3, 5, 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, p. 3255, § 45).

Оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolskэ and Zvolskб v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Судами 1-ї та апеляційної інстанцій встановлено, що Наказом Військової прокуратури Південного регіону України від 03.12.2014р. №347к, юриста 3 класу ОСОБА_1 з 04 грудня 2014 року звільнено з посади прокурора військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням (а.с. 38 т.1).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийняттям вказаного наказу, звернувся до суду із цим позовом.

19.12.2014 року ОСОБА_1 було направлено до суду позовну заяву засобами поштової кореспонденції, що підтверджується оригіналом конверту (а.с. 11, т.1).

Як вбачається з конверту з датою відправлення 19.12.2014р. (а.с.11 т.1), відправник за вказаним конвертом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; 65000); одержувач Одеський окружний адміністративний суд, адреса зазначена: вул. Балківська 33, м.Одеса, яка є адресою Приморського районного суду міста Одеси. При цьому на першій сторінки позову зазначено адресат «Одеський окружний адмінсуд , Фонтанська дорога, 14».

Тобто, позивачем було допущено помилку в адресі отримувача та направлено позовну заяву на адресу Приморського районного суду м. Одеси.

29.12.2015 року позовна заява надійшла до Приморського районного суду м. Одеси, що підтверджується вхідним штампом Приморського районного суду м.Одеси від 29.12.2014р. (а.с.194 т.1).

Судом 1-ї інстанції також було встановлено, що Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Одеського окружного адміністративного суду здійснювалось дисциплінарне провадження щодо державного службовця ОСОБА_2 відповідно до наказу керівника апарату суду від 15.08.2022р. №48-ОС/Д/А.

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., з метою всебічного розгляду справи звернулась до керівника апарата Одеського окружного адміністративного суду Пасічник О.Ю. зі службовою запискою №374/22 від 06.10.2022р., з проханням надати для ознайомлення копії матеріалів вказаного дисциплінарного провадження, а також копії листування щодо розгляду заяв, звернень ОСОБА_1 , що стосувались розгляду справи №420/235/22.

Так, з наданих на виконання службової записки, копій листування вбачається, що голова Одеського окружного адміністративного суду звернувся до голови Приморського районну суду м.Одеси із запитом від 08.08.2022р. №03.1.09.-47352/22 у якому, з метою надання обґрунтованої відповіді на запит гр. ОСОБА_1 , просив повідомити чи надходив до Приморського районного суду м. Одеси адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України про скасування наказу, поновлення на роботі. Також, у вказаному запиті викладено прохання повідомити (дату, вихідний номер) коли саме вказані матеріали були перенаправлені на адресу Одеського окружного адміністративного суду.

Листом виконуючого обов`язки голови Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2022р. №5/251/20222 від 16.08.2022р., адресованого голові Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 повідомлено, що відповідно до даних електронної автоматизованої системи документообігу у місцевому загальному суді Д-3, а саме пункту «Вхідна» Розділу «Загальна канцелярія», адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України про скасування наказу, поновлення на роботі, у період часу грудень 2014 року - по день надання вказаної відповіді, до суду не надходив та не реєструвався. Також, повідомлено, що поштовим зв`язком направлення судової кореспонденції (ухвал суду, справ про направлення за підсудністю та інш.) не відбувається, а здійснюється особистою кур`єром судом.

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд 1-ї інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що відсутність позовної заяви в електронній автоматизованій системі документообігу у місцевому загальному суді Д-3 та нереєстрація позовної заяви судом у період часу грудень 2014 року - по день надання вказаної відповіді є беззаперечними доказами того, що ОСОБА_1 з такою позовною заявою не звертався враховуючи наступне:

по-перше, відповідно до листа Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2022 року №5/301/2022 помилково направлені документи у випадку наявності даних про їх дійсного отримувача, одразу, без вхідної реєстрації направляються їх дійсному отримувачу, згідно вимог Інструкції з діловодства (а.с. 94, т.2);

по-друге, відповідно до листа Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2022 року №С-01/344к комп`ютерна програма Д-З у Приморському районному суді м. Одеси розпочала функціонувати 02.04.2015 року, тобто після надходження позовної заяви ОСОБА_1 (а.с. 128, т.2);

по-третє, згідно листів Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2022 року №03.01.10.-50416/22, №03.1.10.-50418/22 матеріали позову ОСОБА_1 надійшли поштою з Приморського районного суду м. Одеси 05.01.2022 року за вхідним №232/22 (а.с. 98-99, т.2).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених доказів, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в межах процесуального строку звернення до суду з позовом, а затримка надходження позовної заяви до належного суду відбулась з незалежних від позивача обставин.

Більш того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2022р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом та відкрито провадження у справі. Разом з тим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2022р. було повторно залишено без руху позовну заяву. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що нормами процесуального законодавства взагалі не передбачено можливості залишення без руху позовної заяви при наявності відкритого провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що залишаючи без розгляду позовну заяву спірною ухвалою від 18.10.2022 року, судом 1-ї інстанції було фактично обмежено законне право позивача на доступ до суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для скасування ухвали суду 1-ої інстанції, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.8,19, 55,125 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 315,320, 321, 322, 325,374 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повне судове рішення складене та підписане 14 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.