Справа № 260/1524/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1524/22 пров. № А/857/15801/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 260/1524/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції Плеханова З.Б.,

час ухвалення рішення 26.07.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 04.08.2022 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 09 березня 2017 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на службу до Національної поліції на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

01 лютого 2021 року позивача призначено на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, де він працював до часу звільнення.

У відповідності до розстановки сил Рахівського районного відділу поліції позивач - ОСОБА_1 ніс службу на стаціонарному посту «Лазещина», розташованого в с. Лазещина, Рахівського району.

За рапортом начальника сектору моніторингу Рахівського РВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 щодо порушення дисципліни під час несення служби відносно позивача ОСОБА_1 було розпочато службове розслідування, проведення якої було доручено дисциплінарній комісії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (надалі ГУНП) в складі УГІ ГУНП та ВПЗ ГУНП.

За результатами службового розслідування, комісією було складено висновок про результати службового розслідування за фактами вчинення дисциплінарних проступків окремими працівниками поліції Тячівського районного відділу ГУНП в Закарпатській області. На підставі вищевказаного висновку було видано два накази №489 від 12.03.2022 року та № 509 від 17.03.2022 року «Про притягнення окремих працівників поліції Тячівського РВП ГУНП», відповідно до яких поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини З статті 13 розділу З Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено із служби в поліції.

18.03.2021 року наказом № 47 «По особовому складу» начальника ГУНП в Закарпатській області позивача ОСОБА_1 сержанта поліції поліцейського з сектору реагування патрульної поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області було звільнено зі служби в поліції.

Отже, накази № 489 від 12.03.2022 року та № 510 від 17.03.2022 року відповідача - Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області, «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області», у частині притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з служби в поліції, та наказ № 47 від 18.03.2022 року Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області «По особовому складу» про звільнення з служби у поліції позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 260/1524/22 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано:

- Наказ ГУ НП в Закарпатській області № 509 від 17 березня 2022 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області" в частині звільнення із служби в поліції поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_1

- Наказ № 47 о/с від 18 березня 2022 року "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Поновлено сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 19 березня 2022 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ( ) м. Ужгород, вул. Ракоці,13 на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.03.2022 року по 25.07.2022 року в розмірі 52678,21 ( п`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 21 копійка) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що у висновку не вказано, який обов`язок покладався на позивача. Крім того, матеріалами службового розслідування встановлено, що поліцейський ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності повідомив дисциплінарній комісії неправдиві відомості, в частині вчинення ним неетичних дій та порушень службової дисципліни.

Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 260/1524/22 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги в справі, суд першої інстанції виходив з того, що висновок службового розслідування не містить доказів наявності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку та його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, нормативно-правового , організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено, а дисциплінарне стягнення, яке має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена.

Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 березня 2017 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на службу до Національної поліції на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. 01 лютого 2021 року призначено на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

24 лютого 2022 року начальником ГУНП в Закарпатській області прийнято Наказ № 444 «Про створення та організацію роботи стаціонарних постів поліції при вїздах на територію Закарпатської області та посилення адміністративних будівель», яким наказано начальникам райуправлінь, райвідділів серед іншого забезпечити належну перевірку вїзд та виїзду автотранспорту, належний їх огляд, перевірку особистих речей громадян та вантажу.

Для реалізації вказаного наказу була здійснена Розстановка сил Рахівського РВП, колишніх працівників ОВС та членів ГФ «Крук».

На адресу управління головної інспекції ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника сектору моніторингу Рахівського РВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 , в якому останній доповів, що 09.03.2022 до нього звернувся працівник УСБУ в Закарпатській області повідомив, що поліцейський СРПП Тячівського РВП ГУНП ОСОБА_3 09.03.2022 під час несення?служби на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району поводився неадекватно, халатно ставився до виконання службових обов`язків. В подальшому, ОСОБА_4 було зроблено зауваження ОСОБА_5 щодо його поведінки, після чого, він продовжив несення служби.

12 березня 2022 року начальником УГІ ГУНП в Закарпатській області на імя начальника ГУНП в Закарпатській області подано Рапорт, в якому вказано , що на його адресу надійшов рапорт начальника сектору моніторингу Рахівського РВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 , в якому останній доповів, що 09.03.2022 до нього звернувся працівник УСБУ в Закарпатській області повідомив, що поліцейський СРПП Тячівського РВП ГУНП ОСОБА_3 09.03.2022 під час несення?служби на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району поводився неадекватно, халатно ставився до виконання службових обов`язків. В подальшому, ОСОБА_4 було зроблено зауваження ОСОБА_5 щодо його поведінки, після чого, він продовжив несення служби. Також у рапорті зазначено , що 11.03.2022 року під час несення служби на зазначеному блок-пості ОСОБА_6 продовжував порушувати службову дисципліну , не здійснюючи перевірку громадян, які заїжджали на транспортних засобах на територію Закарпатської області, а після зробленого йому його колегами зауважень створював конфліктні ситуації з ними, у звязку з чим з метою встановлення всіх обставин за даним фактом проси призначити службове розслідування.

12.03.2022 Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 489 «Про створення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування» було призначено службове розслідування, яке було доручено дисциплінарній комісії за фактом порушення службової дисципліни поліцейським СРНН ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом поліції ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування, комісією було складено Висновок про результати службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни поліцейським СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції ОСОБА_1 , в якому зазначено:

Дисциплінарною комісією встановлено, що згідно розстановки сил Рахівського районного відділу поліції поліцейський СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержант поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Тячів, освіта середня, у 2015 році закінчив Закарпатський машино-будівний технікум, в Національній поліції України працює з 09.03.2017, в посаді - з 01.02.2021, має діюче дисциплінарне стягнення у вигляді «догани», наказ Тячівського РВП ГУНП № 35 від 17.02.2022, у період з о 08.00 11.03.2022 до 08.00 12.03.2022 разом з наступними поліцейськими вищевказаного підрозділу ГУНП: інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП майором поліції ОСОБА_7 , інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_8 , начальником сектору логістики Рахівського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_9 , оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань старшим лейтенантом поліції Семенюком І.М. та оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань майором поліції ОСОБА_10 , ніс службу в добовому наряді на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району.

Згідно наявних в матеріалах службового розслідування письмових поясненнях ОСОБА_11 09.03.2022 о 08.00, він заступив старшим наряду на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району, разом із інспектором СРГСП Тячівського РВП ГУНП майором поліції ОСОБА_7 , інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_8 , начальником сектору логістики Рахівського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_9 , оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань старшим лейтенантом поліції Семенюком І.М. та оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань майором поліції ОСОБА_10 . Під час чергування 09.03.2022, близько 17.00 до нього звернувся працівник УСБУ в Закарпатській області та повідомив, що поліцейський СРПП Тячівського РВП ГУНП ОСОБА_3 09.03.2022 під час несення служби на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району поводився неадекватно, халатно ставився до виконання службових обов`язків, в подальшому, ОСОБА_4 було зроблено зауваження ОСОБА_5 щодо його поведінки, після чого, він продовжив несення служби. Незважаючи на те, що 09.03.2022 В, ОСОБА_12 , як старший наряду на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », провів з ОСОБА_13 індивідуально-виховну бесіду, останній 11.03.2022 під час несення служби на зазначеному блок-пості продовжив порушувати службову дисципліну, в частині неетичних дій стосовно громадян, які заїжджали на транспортних засобах, на територію Закарпатської області (громадяни з різних областей України, які змушені були залишити комісія проживання у зв`язку з бойовими діями, що загрожували їхньому життю та здоров`ю) створював конфліктні ситуації з іншими поліцейськими. З метою уникнення конфлікту між працівниками та ОСОБА_13 під час несення служби в добовому чергуванні на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який міг привести до негативних наслідків, 11.03.2022 начальник Рахівського РВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_14 прийняв рішення щодо зняття з наряду ОСОБА_15 . 11.03.2022, близько 11.30, в добовому наряді на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_15 було замінено на дільничного офіцера поліції сектору превенції Рахівського РВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_16 . В подальшому ОСОБА_17 прибув до Тячівського РВП ГУНП та здав вогнепальну зброю до чергової частини відділу поліції.

Згідно письмових пояснень Опитаний ОСОБА_7 повідомив, що 09.03.2022 заступив на добове чергування на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району. Під час чергування в поліцейського ОСОБА_15 виник конфлікт з працівником УСБУ в Закарпатській області. Як пояснив ОСОБА_7 , конфлікт між працівником УСБУ та поліцейським ОСОБА_13 виник на підставі того, що ОСОБА_17 халатно відносився до виконання своїх службових обов`язків та сперечався з іншими поліцейськими.

Опитані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та ОСОБА_10 надали аналогічні письмові пояснення.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_17 повідомив, що у період з 08:00 год. 11.03.2022 року до 08:00 год. 12.03.2022 р. ,він заступив на добове чергування, на блок-пост « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району. 11.03.2022, близько 11.30, на момент, коли він здійснював перевірку громадян та транспортних засобів, які заїжджали на територію Закарпатської області до нього підійшов старший блок-посту начальник сектору моніторингу Рахівського РВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_2 , який сказав йому зателефонувати начальнику Рахівського РВП ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_19 та пояснити про конфлікт, який виник між ним та працівником УСБУ в Закарпатській області. Як пояснив ОСОБА_17 конфлікт між ним та працівником УСБУ, виник у зв`язку з несправедливим розподілом часу несення служби на блок-пості, при цьому не конкретизував в чому саме полягає несправедливе розподілення.

Таким чином, проаналізувавши відомості, викладені у поясненнях поліцейських в. ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та розповіді працівника УСБУ ОСОБА_20 встановлено, що поліцейський ОСОБА_17 з метою уникнення відповідальності повідомив дисциплінарній комісії неправдиві відомості, в частині вчинення ним неетичних дій та порушень службової дисципліни.

Дисциплінарна комісія визначила обставини, що обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_1 , обставини що пом`якшують відповідальність поліцейського ОСОБА_15 під час службового розслідування не встановлено.

Наказом ГУНП в Закарпатській області №489 від 12.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області», за скоєння дисциплінарного проступку та грубе порушення вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7, 11, 13 частини 3 статті 1,частини 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-У11, п. 1, 2, З ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-У1П «Про Національну поліцію», абзаців 1, 2,3, 6, 7, 10 частини 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, наказу ГУНП в Закарпатській області від 24.02.2022 р.№444 « Про створення та організацію роботи стаціонарних постів поліції при в`їздах на територію Закарпатської області та посилення адміністративних будівель», що проявилося у неетичній поведінці, та неналежному виконанні службових обов`язків ( визначених посадовими ( функціональними) обов`язками) , в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, порушенні Присяги поліцейського, порушенні правил етичної поведінки поліцейського, невиконанні наказів керівника, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено із служби в поліції.

Так, за результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області № 509 від 17.03.2022 року за скоєння дисциплінарного проступку та грубе порушення вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7, 11, 13 частини 3 статті 1, частини 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-У11, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-У1П «Про Національну поліцію», абзаців 1, 2,3, 6, 7, 10 частини 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що проявилося у неетичній поведінці, неналежному виконанні службових обов`язків, в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, порушенні Присяги поліцейського, порушенні правил етичної поведінки поліцейського, невиконанні наказів керівника, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено із служби в поліції.

На виконання вищевказаного дисциплінарного наказу, видано наказ № 47 о/с від 18.03.2022року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6, ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VІІІ.

Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580-VІІІ).

Так, Дисциплінарний статут затверджений Законом №2337-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовку пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Таким чином, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

Відповідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України Про національну поліцію поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив що 09.03.2022 року він заступив на стаціонарному посту «Лазещина» старшим групи разом з іншими колегами, а також із працівниками Управління стратегічних розслідувань, двома працівниками СБУ та військомату. Під час несення служби до нього в приміщення посту прийшов працівник СБУ, який повідомив, що попереду наші працівники не перевіряють транспорт громадян, після чого був викликаний Орос, якому було зроблено зауваження, після чого про це було повідомлено Негрю. Щодо 11.03.22 року, то Оросу зауважень він не робив. Було повідомлення на номер 102 від громадянина ОСОБА_21 щодо скарги на ОСОБА_22 який був у наряді разом з ОСОБА_23 .

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_24 в судовому засіданні показали, що 09.03.22 року при несенні ними служби до стаціонарного поста зайшов працівник СБУ поскаржився на ОСОБА_25 , що ніби останній не перевіряє транспортні засоби. Самі вони цього не бачили, оскільки кожний перевіряв окремі транспортні засоби.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що він у спільній групі перебував на службі на блокпосту ОСОБА_27 . І до його обов`язків входило опитування громадян, які проїжджали, огляд транспортних засобів. Оскільки громадянин із авто запитав чи може він проїжджати, то ОСОБА_28 зробив висновок, що попереду, де стояли працівники поліції і де знаходився Орос, не перевірили даний транспортний засіб, після чого ОСОБА_28 зайшов до приміщення посту і поскаржився. Конкретно до ОСОБА_25 він претензій не має, оскільки тоді була напружена обстановка, автомобілів було дуже багато.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина позивача в процесі службового розслідування не була доведена, оскільки весь висновок службового розслідування грунтується на свідченнях осіб, які безпосередньо не бачили вчинення порушень дисципліни в діях позивача. Свідки і в судовому засіданні, і під час службового розслідування посилалися під час роботи в зазначений день несення служби тільки на зауваження працівника СБУ, який в судовому засіданні не дав конкретних показів щодо якихось порушень особисто ОСОБА_1

Самі письмові пояснення працівника СБУ, який робив зауваження позивачу, про що зазначено в матеріалах службового розслідування відсутні.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянтом не доведено, а матеріалами справи не підтверджується допущення позивачем порушення службової чи трудової дисципліни, при цьому відповідачем було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби без врахування того чи наявна вина позивача у вчиненні проступку. Також, апелянтом жодним чином не було обґрунтовано підстав застосування до позивача крайнього виду дисциплінарно стягнення, а саме: звільнення з служби, при цьому не було вмотивано неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що накази за № 509 від 17 березня 2022 року та за № 47 о/с від 18 березня 2022 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції - не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності.

Апеляційний суд зазначає, що апелянт не наводить доводів щодо правильності визначеної судом до стягнення на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому апеляційний суд погоджується з правильністю наведених у рішенні суду розрахунків.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 260/1524/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 14.12.2022 року