Справа № 497/1764/22
Суддя: Висоцький С. О.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1764/22
Провадження № 2-а/497/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.

секретаря судового засідання - Войтової С.І.

розглянувши в письмовому провадженні в залі суду в м. Болград матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кубейської сільської ради Одеської області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом та просить Визнати незаконною і скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кубейської сільської ради №5 від 30.08.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 гривень за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при ухваленні постанови адміністративною комісією були неповно з`ясовані обставини справи, на засідання комісії її навіть не запросили. Зазначає, що 01.07.2022 року продавала мешканцям села декілька плашок пива о 19:30, а не пізніше.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року було відкрито провадження у справі, витребувано доказі у відповідача та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року стягнуто з голови Виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2481 грн. в зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду щодо витребування доказів.

12.12.2022 року представником відповідача надано на виконання ухвали суду докази.

Позивач та представник відповідача в судове засідання, призначене на 13.12.2022 року не прибули, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Позивач надав заяву про проведення судового засідання без її участі. Представник відповідача причин неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надав.

Відповідно п. ч.3 ст. КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України: у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи /у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених учасників справи, суд розглядає справу в письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно Постанови №5 від 30.08.2022 року про накладання адміністративного стягнення, яка прийнята адміністративною комісією при виконавчому комітеті Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №146619 від 01.07.2022 року, який складено капітаном поліції Перпері Г.Г., громадянка ОСОБА_1 , яка працює, здійснювала продаж слабоалкогольної продукції в період військового стану і цим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП. Цією постановою накладено адміністративне стягнення в розмірі 6800 гривень та вирішено повернути вилічені алкогольні напої після сплати штрафу.

Відповідно до завдання адміністративного судочинства, визначеного у ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, приймає відповідне рішення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України: за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської селищної, міської ради як такі, де роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновим виробами заборонена, а так само торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж алкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від 100 до 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Оскільки КУпАП не встановлює порядок сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в разі розгляду справи адміністративною комісією, положення ч. 1 ст.277-2 КУпАП слід застосовувати за аналогією закону.

В позовній заяві позивач стверджує, що на засідання адміністративної комісії її не запрошували.

З протоколу №5 від 30.08.2022 року засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кубейської сільської вбачається, що за інформацією її голови, ОСОБА_1 повідомлялась про дату засідання телефоном й надала згоду на розгляд справи у її відсутність.

Відтак, суд приходить до висновку, що адміністративною комісією було порушено права позивача, передбачені ст. 298 КУпАП, зокрема, право на участь у засіданні, можливість надати свої пояснення, докази, скористатись правовою допомогою.

Однак, самого лише посилання на порушення процедури повідомлення про час та місце розгляду справи недостатньо для визнання постанови протиправною. Така особа може навести суду свої заперечення та надати відповідні докази, які така особа мала наміри подати до адміністративної комісії.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 125, частини другої статті 129 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, вирішуючи публічно-правовий спір, адміністративний суд забезпечує, зокрема, дотримання верховенства права, рівність усіх учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність, а також офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Вищезазначене тлумачення положень КУпАП відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Вказані висновки відповідають аналогічній позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 17 лютого 2022 року у справі № 280/1515/19, від 13 квітня 2022 року у справі № 1940/1785/18 та від 25 травня 2022 року у справі №805/4317/18-а, від 01.11.2022 року у справі № 640/6452/19.

Крім того, суд зазначає, що під час оцінки рішень суб`єктів владних повноважень на їх відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, суди повинні уникати надмірного формалізму. Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду щодо застосування принципу правової визначеності та уникнення під час розгляду судами адміністративних справ надмірного формалізму, застосованого у постановах від 31 травня 2019 року у справі №826/9758/17, від 20 червня 2019 року у справі №809/1018/18, від 11 липня 2019 року у справі №182/634/17(6-а/0182/32/2018), від 11 липня 2019 року у справі №805/2621/18-а, від 10 вересня 2019 року у справі №640/1374/19, від 21 травня 2021 року у справі №1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 13 серпня 2021 року у справі № 440/5178/20, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20, від 17 грудня 2021 року у справі № 460/713/21 та від 10 лютого 2022 року у справі № 560/11791/21, де Судом було зазначено, що формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу (процедури). Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду та забезпечення законності як одному з важливих елементів верховенства права (зокрема, дотримання суб`єктами господарювання (роботодавцями) законодавства про працю та, як наслідок, гарантування непорушності конституційних права прав фізичних осіб - працівників, як того вимагає стаття 43 Основного Закону України). Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є саме наявність події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ст.247 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення і винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія і вина особи повинні бути прирівняні до доведеної невинності цієї особи.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто, протокол має містити всі відомості, які ідентифікують обставини правопорушення, щоб вважатись належним доказом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №146619 від 01.07.2022 року, який складено інспектором СРПП Болградського РВП капітаном поліції Перпері Г.Г., громадянка ОСОБА_1 , 01.07.2022 року о 21:00 годині за адресою АДРЕСА_1 здійснювала продаж слабоалкогольної продукції в період військового стану і цим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Водночас, будь-яких доказів які б підтверджували саму подію продажу слабоалкогольної продукції, зокрема, зафіксовані факти передачі відповідного товару, його оплати, належність проданого товару до слабоалкогольного напою, матеріли справи не містять.

Відповідач не надав фото-, відео- або ж аудіо-фіксації порушення, фіскального чеку, підтвердженої інформації про те, слабоалкогольним напоєм та проданий в безпосередньо о 21.00 год. тощо.

Також в протоколі не зазначені свідки описаної події й відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, який встановлює заборону на продаж слабоалкогольної продукції у період військового стану.

Серед ознак, які мають бути відображені при викладені суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту (статті, частини, пункту, підпункту), яким встановлюється відповідні правила (заборони) та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималась, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Надані до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 , відібрані поліцейським Македонським Д.І. 01.07.2022 року , не можуть вважатись достатніми доказами події адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 в позовній заяві наводить інші пояснення.

Сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке особі поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах. Аналогічна позиція відображена в Постанові ВС КАС від 15.05.2019 року по справі №537/2088/17.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, зокрема не зазначено на підставі яких доказів відповідачем визначено час продажу товару, що товар є алкогольним напоєм, а також, що позивачка є працівником підприємства, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Тобто, зазначені вище норми встановлюють процесуальний обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності прийнятих ним рішень (постанови про притягнення до адміністративної відповідальності), дій чи бездіяльності.

Однак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.156 КУпАП.

Отже, факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, відповідно до ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, у встановленому порядку конфіскуються, або повертаються володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Таким чином, вилучене працівниками поліції 01.07.2022 року у ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. що підтверджується квитанцією.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у повному розмірі.

Керуючись статтями 247, 251, 254-256, 265, 268, 277-2, 280, 283 КУпАП, статтями 5, 6, 9, 77, 90, 241-246, 250, 251, 255, 262, 263, 285, 7, 19, 132, 139, 252, 241-246, 250, 251, 255, 286, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кубейської сільської ради Одеської області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною і скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області №5 від 30.08.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 гривень за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Пиво «1715-Львівське» - 5 бутилок 0,5 літра, горілка «Мороша» - 1 бутилка 0,5 літра, горілка «Президент» - 1 бутилка 0,5 літра, що були вилучені працівниками поліції 01.07.2022 року у ОСОБА_1 - повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з Виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, з рахунку бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , судові витрати на загальну суму 992,40 (Дев`ятьсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано або після його перегляду в апеляційному порядку.

Суддя С.О.Висоцький