Справа № 600/1812/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Чернівці Справа № 600/1812/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, Ванчиковецького сільського голови Лупой Володимира Сергійовича про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахування позову у новій редакції, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення сесії Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 04-17/22 вiд 29.03.2022 про звiльнення ОСОБА_1 з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області;

визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 55-к вiд 29.03.2022 про звiльнення ОСОБА_1 з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області;

поновити ОСОБА_1 на посаді старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області;

стягнути із Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 березня 2022 року по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки рішення про скликання сесії ради не було доведено до відома депутатів Ванчиковецької сільської ради та до нього. Сесія сільської ради була проведена в той же день коли виконком звернувся із питанням про звільнення його до сесії 29.03.2022 року, внаслідок чого прийнято оскаржувані рішення.

Позивач стверджував, що попередньо рішення не розглядалось в постійних комісіях та не узгоджувалось у передбаченому порядку. Внаслідок таких дій відповідачів, на думку позивача, його позбавлено можливості надати хоча б будь-які пояснення з приводу тих причин, які стали підставою для його звільнення. На думку позивача, відповідачами не дотримано положення п. 26, 30, 31, 32 Регламенту Ванчиковецької сільської ради щодо доведення до відома депутатів та рішення про скликання позачергової сесії ради, що свідчить про звільнення його з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 з порушенням встановленої Регламентом процедури розгляду радою таких питань.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Про відкриття провадження у справі належним чином повідомлено сторін, що підтверджується матеріалами справи.

Ванчиковецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області (далі відповідач) подала відзив, в якому просила позовні вимоги визнати необґрунтованими та відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що у зв`язку із невиконанням покладених на ОСОБА_1 посадових обов`язків, рішенням виконкому сільської ради № 30 від 29.03.2022 вирішено звернутися до сесії сільської ради та розглянути питання про його звільнення. На підставі цього рішення, керуючись п. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», 29.03.2022 оскаржуваними рішеннями Ванчиковецької сільської ради звільнено позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивача правомірно звільнено із займаної посади.

Позивач скористався правом, передбаченим ст. 163 КАС України, на подання до суду відповіді на відзив.

Ванчиковецький сільський голова ОСОБА_2 (далі - відповідач) правом, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, відзив до суду не надав.

З`ясувавши обставин, на які учасники справи посилаються в обґрунтування свої вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням І сесії VIII скликання Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 07-01/20 від 07.12.2020 ОСОБА_1 затверджено на посаду старости сіл Черленівка, Щербинці, Форосна, Жилівка Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради, про що зроблено запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 14 - 15, 103).

Керуючись ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», 29.03.2022 виконавчий комітет Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області прийняв рішення № 30 «Про розгляд питання щодо звітування та невиконання старости покладених на нього посадових обов`язків ОСОБА_1 », яким вирішив звернутися до сесії сільської ради та розглянути питання звільнення старости Черленівського старостинського округу № 1 сіл Черленівка, Щербинці, Форосна та Жилівка ОСОБА_1 , у зв`язку із невиконанням покладених на нього посадових обов`язків (а.с. 104).

За наслідками розгляду рішення виконавчого комітету Ванчиковецької сільської ради від 29.03.2022 № 30, керуючись п. 6-1 ч. 1 ст. 26, ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», XVII позачерговою сесією VIII скликання Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 29.03.2022 прийнято рішення № 04-17/22, яким вирішено звільнити 31.03.2022 ОСОБА_1 з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради села Черленівка, села Форосна, села Щербинці та села Жилівка (а.с. 111 - 112).

На підставі вказаного рішення, керуючись ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», 29.03.2022 Ванчиковецьким сільським головою ОСОБА_2 видано розпорядження «Про звільнення старости Черленівського старостинського округу № 1 ОСОБА_1 » № 55-к, яким звільнено позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 згідно ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в період його тимчасової непрацездатності 31.03.2022 (а.с. 113).

Вважаючи звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

У контексті спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям відповідачами оспорюваних рішень про дострокове припинення повноважень старости Черленівського старостинського округу № 1, суд зауважує, що прийняття таких рішень є законодавчо передбаченим правом ради, реалізація якого має відбуватися у порядку та спосіб, визначені законом.

Прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень старости у випадках, передбачених законом, належить до виключних повноважень відповідної ради.

Такі повноваження є дискреційними, а тому адміністративний суд при розгляді цієї справи не може здійснювати повторну перевірку роботи старости Черленівського старостинського округу № 1 щодо належного чи неналежного здійснення наданих йому повноважень та допущення у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може переоцінювати позицію (волевиявлення) депутатів ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень старости Черленівського старостинського округу № 1.

Отже, здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в межах встановленої процедури дострокового припинення повноважень старости, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України) і принципу законності (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Отже спірні рішення відповідачів підлягають перевірці адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності їх прийняття.

Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постановах 28.01.2021 у справі № 560/438/20 та від 22.04.2020 у справі № 360/2169/19.

У спірних правовідносинах саме депутати Ванчиковецької сільської ради наділені повноваженнями визначити наявність підстав для прийняття ними рішення про дострокове припинення повноважень старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради, а суд має перевірити чи дійсно такі підстави існували.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2020 у справі № 824/766/18-а.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно зі ст. 2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Частина 3 ст. 7 Закону №2493-III передбачає, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави (ст. 8 Закону № 2493-III).

Засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 4 ст. 51 Закону № 280/97-ВР секретар сільської, селищної, міської ради входить до складу виконавчого комітету відповідної ради за посадою. Сільська, селищна, міська рада за пропозицією сільського, селищного, міського голови може прийняти рішення про входження старост до складу виконавчого комітету відповідної ради за посадою.

У відповідності ч. 1 ст. 54-1 Закону №280/97-ВР староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, що вноситься за результатами громадського обговорення (громадських слухань, зборів громадян, інших форм консультацій з громадськістю), проведеного у межах відповідного старостинського округу.

За приписами ч. 2 ст. 54-1 Закону №280/97-ВР староста працює на постійній основі в апараті відповідної ради та її виконавчого комітету, а в разі обрання членом цього виконавчого комітету - у виконавчому комітеті ради.

На старосту поширюються вимоги щодо обмеження сумісності його діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови.

Згідно ч. 4 ст. 54-1 Закону №280/97-ВР старостинський округ утворюється відповідною сільською, селищною, міською радою у складі одного або декількох населених пунктів (крім адміністративного центру територіальної громади), на території якого (яких) проживає не менше 500 жителів. При утворенні старостинських округів враховуються історичні, природні, етнічні, культурні та інші чинники, що впливають на соціально-економічний розвиток таких старостинських округів та відповідної територіальної громади.

При здійсненні наданих повноважень староста є відповідальним і підзвітним сільській, селищній, міській раді та підконтрольним сільському, селищному, міському голові. Староста не рідше одного разу на рік, протягом першого кварталу року, наступного за звітним, а на вимогу не менш як третини депутатів - у визначений сільською, селищною, міською радою термін, звітує про свою роботу перед такою радою, жителями старостинського округу. Заслуховування звіту старости перед жителями старостинського округу відбувається на відкритій зустрічі, у спосіб, що дає можливість жителям старостинського округу поставити запитання, висловити зауваження та внести пропозиції. Інформація про відповідну зустріч, а також письмовий звіт старости оприлюднюються на офіційному веб-сайті сільської, селищної, міської ради та розміщуються у приміщенні ради не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення відповідної зустрічі. Порядок звітування старости визначається Положенням про старосту (ч. 6 ст. 54-1 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до ч. 3 ст. 54-1 Порядок організації роботи старости визначається цим Законом та іншими законами України, а також Положенням про старосту.

Рішенням Ванчиковецької сільської ради від 07.12.2020 затверджено Положення про старосту (далі - Положення).

Згідно з п. 3.1 Положення староста: представляє інтереси жителів відповідного села, бере участь у пленарних засіданнях ради та засіданнях постійних комісій, має право на гарантійний виступ на пленарних засіданнях, інше.

Матеріалами справи підтверджується, що з 07.12.2020 позивач проходив службу в органах місцевого самоврядування на посаді старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради сіл Черленівка, Щербинці, Форосна, Жилівка.

Стосовно винесення відповідачами оскаржуваних рішень та звільнення позивача за ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд зазначає наступне.

Особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначає Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX (далі Закон № 2136-IX, в редакції чинній на дату винесення оскаржуваних рішень).

Частинами 2 та 3 ст. 1 цього Закону встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З аналізу наведеної норми Закону № 2136-IX, в редакції чинній на час винесення відповідачами спірних рішень (29.03.2022) видно, що вказаний Закон поширювався на всіх працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності й галузевої належності .

Суд зауважує, що лише з 19.07.2022 до ст. 1 Закон № 2136-IX унесено уточнення Законом № 2352-IX від 01.07.2022 щодо поширення його норм також на державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування та працівників представництв іноземних іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні.

Отже, виключно з 19.07.2022 Закон № 2136-IX поширюється, в тому числі і на позивача, як посадову особу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 5 Закон № 2136-IX у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Розглядом справи по суті встановлено, що приймаючи спірні рішення про звільнення позивача із займаної посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради відповідачі керувалися ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Суд не погоджується із підставою звільнення позивача за ст. 5 Закону № 2136-IX з 31.03.2022, оскільки вказаний Закон № 2136-IX станом на 31.03.2022, тобто на час звільнення позивача не поширюється на нього, як посадову особу місцевого самоврядування. Як зазначалося вище, положення Закону № 2136-IX поширюється на позивача з 19.07.2022 після внесення відповідних змін до закону.

Крім того, суд зазначає, що звільнення на підставі ст. 5 Закону № 2136-IX відбувається за наявності законних підстав для звільнення працівника з ініціативи роботодавця, а не сам факт тимчасової непрацездатності чи відпустки.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачі під час прийняття оскаржуваних рішень безпідставно керувалися положеннями Закону № 2136-IX.

Стосовно дотримання відповідачами процедури призначення, підготовки і розгляду питанння звільнення позивача із займаної посади на пленарному засіданні Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, суд зазначає наступне.

За приписами п. 6-1 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення старостинських округів, затвердження Положення про старосту, затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону.

Частинами 1 та 4 ст. 46 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Згідно п. 8 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова: скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (ч. 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР).

Згідно ч. 7 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сесія сільської, селищної, міської, районної у місті ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, а сесія районної, обласної ради - також за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради або голови відповідної місцевої державної адміністрації.

Відповідно до ч. 10, 17 ст. 46 Закону № 280/97-ВР рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону № 280/97-ВР скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, який вона приймає на першій сесії.

Порядок діяльності сільської ради визначено Регламентом Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, який затверджений рішенням І сесії VIII скликання Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 15.12.2020 № 14-01/20 (далі - Регламент) (а.с. 145 - 186).

Згідно ст. 2 Регламенту порядок скликання сесій ради, підготовки і розгляду нею питань, проведення засідань, прийняття рішень ради, загальні умови формування та організації роботи постійних та інших комісій ради, виконавчих органів ради, здійснення депутатської діяльності встановлюється цим Регламентом.

Відповідно до ч. 7-8 ст. 26 Регламенту рішення про скликання сесії сільської ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніше як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради. Інформація про скликання публікується в газеті «Район-Інфо» та оприлюднюється на офіційному веб-сайті ради.

Судом встановлено, що 29.03.2022 виконавчим комітетом Ванчиковецької сільської ради прийнято рішення № 30, яким вирішено звернутися до сесії сільської ради та розглянути питання звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1

В цей же день, 29.03.2022 Ванчиковецькою сільською радою проведено XVII позачергову сесію VIII скликання, на якій за наслідками розгляду рішення виконавчого комітету, прийнято рішення № 04-17/22 про звільнення 31.03.2022 позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради села Черленівка, села Форосна, села Щербинці та села Жилівка, чим порушено приписи ч. 10 ст. 46 Закону № 280/97-ВР та ст. 26 Регламенту щодо обов`язку доведення до відома депутатів і населення рішення про скликання сесії ради із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради, не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії.

Суд звертає увагу, що ні Закон № 280/97-ВР, ні Регламент Ванчиковецької сільської ради не надають тлумачення, які випадки для скликання позачергової сесії є винятковими.

Водночас, в розумінні ч. 10 ст. 46 Закону № 280/97-ВР та ст. 26 Регламенту Ванчиковецької сільської ради, на позачергову сесію мають виноситися лише питання, що потребують негайного вирішення, а не всі питання, які потребують вирішення відповідною радою.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що питання, яке винесено на XVII позачергову сесію VIII скликання Ванчиковецької сільської ради про звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1, на законодавчому рівні не визнано таким, що потребує негайного вирішення і винесення його на сесію не є винятковим, а тому не було правових підстав у Ванчиковецької сільського голови на скликання позачергової сесії та її проведення у той же день.

Під час розгляду справи по суті відповідачами не доведено та не обґрунтовано, а також не надано до суду докази, які б вказували на наявність виняткових підстав для скликання 29.03.2022 XVII позачергової сесії VIII скликання Ванчиковецької сільської ради.

Суд звертає увагу, що проведення в один день засідань виконавчого комітету та сесії Ванчиковецької сільської ради на яких розглядалися питання щодо звернення до сесії сільської ради та розгляду питання про звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 свідчить про недотримання Ванчиковецькою сільською радою та її посадовими особами вимог ч. 10 ст. 46 Закону № 280/97-ВР та ст. 26 Регламенту щодо обов`язку доведення до відома депутатів і населення рішення про скликання сесії ради із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради, не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення належним чином про скликання 29.03.2022 позачергової сесії депутатів Ванчиковецької сільської ради та населення, як того вимагає ч. 10 ст. 46 Закону № 280/97-ВР та ст. 26 Регламенту.

Відповідач не надав до суду доказів на підтвердження того, що питання про звільнення позивача потребувало невідкладного рішення, такі посилання в оскаржуваному рішенні сільської ради не викладені, а також не наведені у відзиві на позов.

Оскільки XVII позачергова сесія VII скликання Ванчиковецької сільської ради скликана та проведена з порушенням ч. 10 ст. 46 Закону № 280/97-ВР та Регламенту, відтак оскаржуване рішення № 04-17/22 вiд 29.03.2022 про звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Регламенту Ванчиковецької сільської ради включенню питання до проекту порядку денного та його винесенню на розгляд пленарного засідання ради передує попередній розгляд цього проекту в постійних комісіях ради, до сфери повноважень яких належать п питання (крім процедурних рішень). Питання, які не були попередньо розглянуті відповідними постійними комiсiями ради, до порядку денного не включаються та не розглядаються на сесії.

Під час прийняття невідкладних рішень на вимогу Ванчиковецького сільського голови за погодженням не менше половини зареєстрованих на засіданні депутатів засідання відповідної комісії з розгляду внесеного до порядку денного питання може бути проведене під час пленарного засідання.

Статтею 31 Регламенту передбачено вимоги до проекту рішення ради. Зокрема, п. 1, 2, 5 ст. 31 Регламенту проект рішення, що планується винести на розгляд ради, подається секретарю ради у друкованій та електронній формі (у текстовому форматі). До проекту рішення додається пояснювальна записка, в якiй вказується: 1) потреба i мета прийняття рішення; 2) прогнозовані суспiльнi, економічні, фінансові та правові наслідки прийняття рішення; 3) прогноз щодо можливого зменшення надходжень або збільшення видатків місцевого бюджету внаслідок прийняття або неприйняття вiдповiдного рішення; 4) результати громадського обговорення чи громадських слухань з цього питання, якщо це передбачено законодавством або рiшенням ради для розгляду вiдповiдного питання; 5) інформація про погодження проекту необхiдними виконавцями чи службами вiдповiдно до їх повноважень; 6) інформація про проведення процедур передбачених для прийняття регуляторних актів; 7) інша інформація, яка на думку розробника проекту є важливою для прийняття рішення. До проекту рішення додаються передбачені текстом додатки.

Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 32 Регламенту визначено порядок узгодження проекту рішення. Зокрема, секретар ради розглядає поданий проєкт, реєструє його у книзі реєстрації проектів рішень ради та визначає перелік комісій ради та вiдповiдних структурних підрозділів виконавчого органу, які мають попередньо розглянути чи завiзувати проєкт. Після реєстрації проект рішення разом із переліком комісій ради та завізувати проект, передається до цих виконавців в порядку, встановленому для діловодства ради. В окремих випадках секретар ради може передати зареєстрований проект з переліком необхідних для розгляду та візування виконавців ініціатору його внесення. Секретар ради передає підготовлений проект рішення ради для включення до проекту порядку денного за наявності віз уповноважених представникiв вiдповiдних комісій ради та відповідальних посадових осіб ради (її виконавчих органів). Погодження проєкту рішення із відповідними особами ради здійснюється довше ніж протягом двох робочих днів шляхом не проставлення віз: автора(рів) проекту; керівників виконавчого органу (органiв) ради, до компетенції, яких належить дане питання, чи визначених секретарем ради інших осіб, до компетенції яких належить дане питання; спеціаліста з юридичних питань ради: секретаря ради: голiв вiдповiдних постійних комісій.

Згідно ч. 10-11 ст. 32 Регламенту висновки і рекомендації комісій щодо проекту рішення подаються у письмовій формі. Обговорення кожного проекту рішення у постійних комісіях має бути завершене до початку пленарного засідання, на розгляд винесене вiдповiдне питання. Узагальнення зауважень і пропозицій до проекту рішення. вироблення остаточного його варіанта покладається на ініціаторів проекту можуть бути додатково розглянуті на спільних засіданнях постійних комісій ради. Поправки до проєктiв рiшень зводять у порівняльну таблицю для розгляду на пленарному засіданні.

Судом встановлено, що під час прийняття оскаржуваного рішення № 04-17/22 вiд 29.03.2022 про звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1, Ванчиковецькою сільською радою та її посадовими особами не дотримано вимог ст. ст. 30, 31 та 32 Регламенту, а саме: в частині подання пояснювальної записки до проекту рішення про звільнення позивача із займаної посади із документами, на які вони посилаються в оскаржуваному рішенні; в частині попереднього розгляду проекту рішення про звільнення позивача із займаної посади постійними комісіями ради та візування структурними підрозділами виконавчого органу.

Стосовно результатів голосування за звільнення позивача із займаної посади, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 12 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно ч. 1 ст. 34 Регламенту пленарне засідання є повноважними за умови участі у ньому більше половини від загального складу ради.

Пунктом 4.7 Положення про старосту передбачено, що повноваження старости можуть бути достроково припинені за рішенням сільської сесії ради. Рішення про дострокове припинення повноважень старости рада приймає таємним або відкритим голосуванням більшістю голосів від загального складу ради (а.с. 135 - 144).

Судом встановлено, що загальний склад Ванчиковецької сільської ради VII скликання складається із 26 депутатів (а.с. 213 на звороті).

Таким чином, рішення про дострокове припинення повноважень старости Ванчиковецької сільської ради може бути прийняте більшістю голосів від загального складу ради, що із урахуванням голосу сільського голови становить 14 голосів.

Дослідженням протоколу результатів поіменного голосування пленарного засідання 17 позачергової сесії 7 скликання Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 29.03.2022 за проект рішення про звільнення позивача із займаної посади старости Черленівського старостинського округу № 1 встановлено, що в голосуванні за вказаний проект рішення приймало участь 19 осіб, в т.ч: 18 депутатів (із загального складу 26 депутатів ради) та сільський голова ОСОБА_2 (а.с. 114 - 134).

Згідно результатів голосування, за проект рішення про звільнення позивача із займаної посади проголосувало 10 осіб, проти - 5, утримувались - 4.

Таким чином, фактично рішення про звільнення позивача прийнято більшістю присутніх на пленарному засіданні сесії ради, без дотримання вимог п. 4.7 Положення про старосту, згідно якого рішення про дострокове припинення повноважень старости рада приймається більшістю голосів від загального складу ради.

За приписами п. 3.2 Положення староста зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, статуту територіальної громади, цього Положення, Регламенту ради, Регламенту виконавчого комітету ради та інших актів ради; забезпечити виконання на території округу законів України, нормативно-правових та розпорядчих актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, рішень сільської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень селищного голови та у здійсненні контролю за їх виконанням; інше.

Підпунктом 10 п. 4.6 Положення встановлено, що повноваження старости припиняється достроково за рішенням Ванчиковецької сільської ради.

Згідно п. 4.7 Положення повноваження старости можуть бути достроково припинені за рішенням сільської, селищної, міської ради, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

На думку суду, відповідачі при винесенні спірних рішень не надали доказів порушення позивачем Конституції або законів України, права і свободи громадян, не забезпечення здійснення наданих йому повноважень. В матеріалах справи також відсутні доказів притягнення позивача до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 16 Регламенту староста є посадовою особою органу місцевого самоврядування, затверджується Ванчиковецької сільською радою на строк її повноважень за пропозицією Ванчиковецького сільського голови. Староста є членом виконавчого комітету Ванчиковецької сільської ради за посадою. Староста бере участь у пленарних засіданнях ради, участь у засіданнях постійних комісій, має інші права та повноваження, визначені законодавством. Староста має гарантоване право виступу на пленарних засіданнях та засіданнях постійних комісій ради з правом дорадчого голосу. Староста бере участь: в організації виконання рішень сільської ради на території відповідного населеного пункту та у здійсненні контролю за їх виконанням; у підготовці проектів рішень сiльської ради, що стосуються майна територіальної громади, розташованого на території відповідного підконтрольних йому населених пунктів; у підготовці проекту сільського бюджету в частині фінансування програм, що реалізуються на території відповідного населеного пункту.

Згідно ч. 6-8 ст. 16 Регламенту при здійсненні наданих повноважень староста є відповідальний і підзвітний раді та підконтрольний сільському голові. Староста не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед радою, а на вимогу не менш як третини депутатів - додатково у визначений радою термін. Порядок організації роботи старости визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами, а також Положенням про старосту, затвердженим радою.

З аналізу наведених норм видно, що староста бере участь у пленарних засіданнях ради, засіданнях постійних комісій, має інші права та повноваження, визначені законодавством. Староста має гарантоване право виступу на пленарних засіданнях та засіданнях постійних комісій ради з правом дорадчого голосу.

Проте, всупереч наведених вище норм ст. 54-1 Закону № 280/97-ВР, Положення та Регламенту, в ході розгляду справи відповідачами не надано доказів повідомлення позивача про призначення засідання позачергової сесії з метою його участі у засіданні ради під час розгляду питання про звільнення із займаної посади.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що приймаючи оскаржуване рішення № 04-17/22 вiд 29.03.2022 про звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1, Ванчиковецька сільська рада діяла не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин справи, що мають значенні для його прийняття. Тому, оскаржуване рішення № 04-17/22 вiд 29.03.2022 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовна вимога позивача в цій частині - задоволенню.

Оскільки, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного розпорядження сільського голови Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 55-к вiд 29.03.2022 про звільнення позивача з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 є похідною вимогою, відповідно, вона також підлягає задоволенню, а розпорядження скасуванню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи по суті відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних рішень та розпоряджень.

Громадянам згідно зі ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Згідно із п. 2 та 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 1 ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи висновок суду про протиправність та скасування оскаржуваних рішення та розпорядження, а також беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 235 КЗпП України, суд вважає, що позивача необхідно поновити на посаді старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області з 01.04.2022, допустивши рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання.

Оскільки, судом встановлено факт протиправності звільнення позивача із займаної посади, відтак, період часу з 01.04.2022 по 16.12.2022 (186 робочих днів) є періодом вимушеного прогулу позивача, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного законодавства України, підлягає відшкодуванню, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України Про оплату праці порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 видно, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Згідно довідки № 66 від 13.05.2022, працюючи на посаді старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області позивач отримував заробітну плату в грудні 2021 року у розмірі 69248,74 грн, в січні 2022 року 26062,40 грн, а в лютому 2022 року 0,00 грн (а.с. 200).

Відтак, середньоденний заробіток позивача становить 668,26 грн, який визначений виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували його звільненню та діленням цієї суми на число відпрацьованих робочих днів за цей період 26062,40 грн (26062,40 грн + 0,00 грн) / 39 робочих днів (19 робочих днів у січня 2022 року та 20 робочих днів у лютому 2022 року).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.04.2022 по 16.12.2022 у сумі 124296,36 грн (186 робочих днів Х 668,26 грн).

Враховуючи норми законодавства, наведені вище, рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач в цій категорії справи звільнений від сплати судового збору, судом розподіл судового збору не проводиться.

Стосовно клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16 та від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17.

Відповідно до змісту клопотання, позивач просив стягнути з відповідачів на його користь витрати понесені на правову (правничу) допомогу у розмірі 20000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову (правничу) допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 11.04.2022; детальний опис роботи адвоката у зв`язку із підготовкою справи; копію акту прийняття виконаних робіт від 29.04.2022; виписку по картковому рахунку за період з 10.05.2022 по 18.05.2022; ордер.

З наданого до суду договору про надання правової допомоги від 11.05.2022, сторони узгодили суму адвокатського гонорару за надання послуг у фіксованій сумі у розмірі 20000,00 грн та плюс до цього по 2000,00 грн за кожну годину судового засідання (п. 4.2 договору).

Судом встановлено, що в акті прийняття виконаних робіт від 29.04.2022 по договору про надання правової допомоги від 29.04.2022, у зв`язку із розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу з урахуванням витраченого часу (10 год.) складають на суму 20000,00 грн.

Окрім цього, в акті прийняття виконаних робіт від 29.04.2022 зазначено, що адвокатом надано наступні послуги:

- надання консультацій і роз`яснень з правових питань стосовно спірних правовідносин, укладання договору про надання правової допомоги витрачено 1 год., вартість виконаних робіт 2000,00 грн;

- вивчення та правовий аналіз матеріалів справи та судової практики витрачено 2 год., вартість виконаних робіт 4000,00 грн;

- підготовка та надання запитів, отримання відповідей, зняття копій матеріалів для суду та сторін у справі, підготовка та відправка кореспонденції та справи до суду - витрачено 2 год., вартість виконаних робіт 4000,00 грн;

- підготовка позовної заяви - витрачено 5 год., вартість виконаних робіт 10000,00 грн.

З виписки по картковому рахунку позивача за період з 10.05.2022 по 18.05.2022 видно, що 18.05.2022 позивач перерахував на картковий рахунок адвоката Апетріокіае Г.В. кошти в розмірі 20000,00 грн (а.с. 206 - 208).

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд вважає, що визначена позивачем сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12. 2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд вважає, що у даному випадку витрати на надання правничої допомоги необхідно обраховувати, виходячи із реальної участі представника позивача в підготовці справи.

При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Allia№ce Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як видно із матеріалів справи, відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України, дана справа є незначної складності, розглядалася без участі сторін у порядку письмового провадження.

Суд вважає, що у даному випадку витрати на надання правничої допомоги необхідно обраховувати, виходячи із реальної участі представника позивача в підготовці справи, виходячи із співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи предмет спору, суд приходить до переконання, що позивач не повністю довів обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу та його пропорційність відповідно до предмету спору.

Оскільки позивачем не дотримано вимоги ст. ст. 134, 139 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Беручи до уваги складність справи, виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих послуг та виконаних робіт, предмет спору та категорію (складність) справи, а також співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, суд стягує на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн з Ванчиковецької сільської ради, тобто, з органу в якому позивач проходив службу в органах місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 134, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 04-17/22 вiд 29.03.2022 про звільнення 31.03.2022 ОСОБА_1 з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Ванчиковецького сільського голови Чернівецького району Чернівецької області № 55-к вiд 29.03.2022 про звiльнення 31.03.2022 ОСОБА_1 з посади старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області з 01.04.2022.

5. Стягнути з Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 124296,36 грн.

6. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старости Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає до негайного виконання.

7. Стягнути з Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (с. Черленівка, Чернівецький район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Ванчиковецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області (вул. Миру, 11-А, с. Ванчиківці, Чернівецький район, Чернівецька область, );

відповідач - Ванчиковецький сільський голова Лупой Володимир Сергійович (вул. Миру, 11-А, с. Ванчиківці, Чернівецький район, Чернівецька область).

Суддя В.К. Левицький