Справа № 300/1031/22
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2022 р. справа № 300/1031/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на дату виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - 16.04.2018 відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, а така виплата належних при звільненні сум завершена 27.01.2022, тобто поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП, пункту 242 розділу XII "Звільнення з військової служби" Положення № 1153/2008. Тому позивач вважає, що період з 16.04.2018 по 27.01.2022 включно - є періодом затримки розрахунку з позивачем при звільненні, оскільки 16.04.2018 є останнім робочим днем ОСОБА_1 , а останнім днем такого розрахунку є саме 27.01.2022 - день коли позивач фактично отримав кошти у своє володіння, тобто коли з ним проведено остаточний розрахунок. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
12.12.2022 відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову службу з 15.09.2008 по 16.04.2018 в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Згідно пункту 2 Наказу №82 від 16.04.2018, прапорщика ОСОБА_1 , старшого інструктора (командира бойової групи) взводу спеціального призначення окремої гірсько-патрульної роти, звільненого відповідно до пункту "ї" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.04.2018 № 22 о/с, військовослужбовці, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, у запас Збройних Сил України 16 квітня 2018 року та направити його для постановки на військовий облік до Івано-Франківського МВК м. Івано-Франківська.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03.03.2018 № 172 "Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Національної гвардії України" та наказу командувача Національної гвардії України від 17.03.2018 №122 "Про затвердження тимчасових схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Національної гвардії України" та розпорядження Головного управління Національної гвардії України від 19.03.2018 № Р-9 "Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України" виплатити премію за період з 01 березня по 16 квітня 2018 року, грошове забезпечення за період з 01 по 16 квітня 2018 року та компенсацію за 7 (сім) діб недовикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік.
Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 232 та від 17.07.1992 № 393 вислуга років для призначення пенсії зараховується на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) за період з 16.07.2014 по 06.09.2014, з 05.01.2015 по 06.03.2015 та з 12.05.2015 по 12.07.2015.
Вислуга років позивача на військовій службі станом на 16.04.2018 складає: у календарному обчисленні - 09 років 06 місяців 21 день; у пільговому обчисленні - 00 років 11 місяців 12 днів.
У вищезазначеному витягу із наказу не вказано, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року по адміністративній справі №300/5986/21 - позов задоволено повністю.
Зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно виписки по надходженням по картці АТ КБ "ПриватБанк" від 01 лютого 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України на позивача картковий рахунок 27 січня 2022 року було зараховано заробітну плату в сумі 44 103,37 грн. (сорок чотири тисячі сто три ) гривні 37 коп.
Отже, станом на дату виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - 16.04.2018 відповідач не провів з ОСОБА_1 повного розрахунку, а така виплата належних при звільненні сум завершена 27.01.2022, тобто поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП, пункту 242 розділу XII "Звільнення з військової служби" Положення № 1 153/2008. Тому період з 16.04.2018 по 27.01.2022 включно є періодом затримки розрахунку з позивачем при звільненні, оскільки 16.04.2018 є останнім робочим днем ОСОБА_1 , а останнім днем такого розрахунку є саме 27.01.2022 - день коли позивач фактично отримав кошти у своє володіння, тобто коли з позивачем проведено остаточний розрахунок.
Позивач не погодившись із такими діями відповідача, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Вирішуючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
За загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а приписи трудового законодавства застосовуються в тому випадку, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.
Питання проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством. Соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей регулюється Законом України від 20 грудня 1999 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Однак, ні Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ні іншими нормативно-правовими актами, які регулювали питання прийняття, проходження та звільнення з військової служби, не врегульовані питання порушення строків проведення розрахунків при звільненні військовослужбовців, а також наслідків такого порушення.
Слід зауважити, що положення трудового законодавства (в тому числі й Кодексу законів про працю) не поширюються на правовідносини, що виникають при визначенні норм оплати грошового забезпечення військовослужбовців, порядку такого грошового забезпечення, оскільки такі врегульовані спеціальним законодавством. Разом із тим, спеціальне законодавство, яким визначено порядок, умови, склад, розміри грошового забезпечення військовослужбовців, не врегульовує відносини, що пов`язані із затримкою розрахунку при звільненні військовослужбовців з лав Збройних Сил України, відповідальності за затримку розрахунку при такому звільненні. Відтак, в такому разі, відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України, застосуванню підлягають положення Кодексу законів про працю України.
За приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
За такого правового врегулювання, передбаченого частиною 1 статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.
Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, яка спрямована на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже суд може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Враховуючи, що позивачеві у день звільнення не виплачена всі належні йому суми, відповідач повинен компенсувати позивачу майнові втрати, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП.
Відповідач надав суду довідку про середній заробіток позивача, з якої вбачається, що середньоденне грошове забезпечення позивача, як і останній зазначає в позові, становить 571,98 грн.
Період з 16.04.2018 по 27.01.22 складає 1380 календарних дні, а тому, середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні позивача у вказаний період повинен становити 789332,40 грн.
Відповідно до практики Верховного Суду, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, постанова Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19).
За обставин цієї справи суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, з огляду на таке.
Суд, виходячи з принципу пропорційності, вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь 628466,46 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 79,62 % від розрахованих 789332,40 грн., без урахування обов"язкових податків та зборів.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, доходить до висновку, що позовна вимога є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.
Враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору не підлягають до відшкодування, оскільки останні не понесені.
Щодо вирішення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд не зупиняє провадження у справі за клопотанням учасника справи, поданим після закінчення підготовчого провадження, якщо зазначені у клопотанні підстави для зупинення провадження виникли до закінчення підготовчого провадження і такий учасник справи знав або повинен був про них знати.
Враховуючи вказане, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 236, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.04.2018 по 27.01.2022 в розмірі 628 466 (шістсот двадцять вісім чотириста шістдесят шість) гривень 46 копійок, без урахування обов`язкових податків та зборів.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 );

відповідач: Військова частина ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Суддя Шумей М.В.