Справа № 560/12693/22
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2022 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати дії (бездіяльність) Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не закінчення виконавчого провадження №65942765;

- зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) закінчити виконавче провадження №65942765 (щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен закінчити провадження №65942765, проте не зробив цього.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року відкрито провадження у даній справі, та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2022 року.

13.12.2022 року відповідач подав до суду відзив на даний адміністративний позов, в якому у задоволенні позову просить суд відмовити, оскільки його дії є повністю правомірними.

14.12.2022 року, за клопотанням представника позивача, суд відклав розгляд справи до 16.12.2022 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час, та місце розгляду справи належним чином, та подав до суду додаткові пояснення, в яких просить не враховувати позицію відповідача, яка викладена у відзиві на позов, розгляд даної справи просить проводити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач був повідомлений про дату, час, та місце розгляду справи належним чином, та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить суд відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 1, 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Тому, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, суд вважає, що справу №560/12693/22 необхідно розглянути без участі учасників справи за наявними матеріалами справи у письмовому проваджені.

Згідно з приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 28.04.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист №2-4485/10 р, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23 серпня 2007 року, яка виникла станом на 18 березня 2010 року, в сумі 534057 (п`ятсот тридцять чотири тисячі п`ятдесят сім) грн. 71 коп.

Державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 18.05.2011 відкрито виконавче провадження №26558606 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

У межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції 07.06.2011 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 53405,70 грн.

В подальшому до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.

01.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

01.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65942765 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №26558606 від 07.06.2011 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 49920,19 грн.

Надалі, стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області із заявою щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4485/10р, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 28.04.2011.

Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області 13.09.2022 відкрито виконавче провадження №69845813 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

У межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області 13.09.2022 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 49254,41 грн.

28.10.2022 року позивач звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою, в якій з наведених вище підстав, просив закінчити виконавче провадження №65942765 щодо стягнення з нього виконавчого збору.

Відповідач листом від 23.11.2022 № 73800 відмовив йому у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись з діями (бездіяльністю) відповідача щодо не закриття виконавчого провадження №65942765, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У частині 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII).

За правилами частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII регламентовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зміст наведених правових норм Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

У той же час, в силу положень пункту 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає до примусового виконання в порядку, визначеному Законом № 1404-VIII шляхом відкриття окремого виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Водночас, суд звертає увагу на тому, що згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

У свою чергу, як вже зазначалось, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Суд наголошує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, а належним, в свою чергу, є оскарження постанови про стягнення виконавчого збору №26558606 від 07.06.2011 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 53405,70 грн.

Суд зазначає, що згідно із пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження скасування постанови ВП №26558606 від 07.06.2011 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 53405,70 грн.

Згідно із частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Одночасно, всі доводи позивача щодо підстав винесення (правомірності) постанови ВП №26558606 від 07.06.2011 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 53405,70 грн., не входять до предмету доказування в межах даної адміністративної справи, у зв`язку із чим обгрунтування протиправності останніх в цій частині суд залишає поза увагою.

Суд звертає окрему увагу на те, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від від 09 червня 2022 року по справі №2-4485/10 вирішено визнати виконавчий лист, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 28.04.2011 року у справі №2-4485/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно частини 7 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Тобто, вказаною нормою визначено умови, коли виконавчий збір не стягується.

Для застосування частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» мають бути дотримані певні умови, а саме: скасування рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, обов`язковою умовою не стягнення виконавчого збору у такому випадку є винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно пункту 5 частини першої статті 39 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №2-4485/10р від 28.04.2011) стягувачу на підставі пункту першого частини першої статті 37 Закону №1404-VIII (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Тому державний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №65942765 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 49920,19 грн., (залишок несплаченого боржником виконавчого збору) на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року по справі №2-4485/10.

Наявність вказаного судового рішення (котре мотивоване виконанням зобов`язання у добровільному порядку у повному обсязі) не створює жодних правових наслідків для виконавчого провадження №65942765, оскільки виконавчим документом, який перебуває на виконанні у такому виконавчому провадженні, є постанова про стягнення виконавчого збору №26558606 від 07.06.2011, а не виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду №2-4485/10р від 28.04.2011.

Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору №26558606 від 07.06.2011 є виконавчим документом, яка підлягає виконанню у встановленому Законом порядку, вона є чинною, та ніким не скасована.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Приймаючи до уваги наведене суд вважає, що відповідач діяв в порядку, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає задоволенню, то понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 грудня 2022 року 15:21

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 37225071)

Головуючий суддя В.К. Блонський