Справа № 340/1431/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 340/1431/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 (суддя Притула К.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської міської ради в якому просив

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо не розгляду клопотання від 29.01.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність;

- зобов`язати розглянути на черговій сесії Київської міської ради клопотання від 29.01.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських ділянок площею 0,10 га, яка знаходиться на території Київської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду;

- оплату судових витрат понесених у зв`язку з розглядом позовної заяви (судовий збір та витрати на правничу допомогу), стягнути на користь ОСОБА_1 з Київської міської ради.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 позов задоволено.

Київська міська рада, посилаючись на неправильне застосування норм права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не надано оцінки особливості функціонування Київської міської ради, та зобов`язавши відповідача на пленарному засідання розглянути питання щодо надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд не врахував, що на пленарних засіданнях згідно до Регламенту КМР розглядаються не заяви фізичних осіб, а проекти рішень підготовлених відповідними суб`єктами. Крім того, скаржником зазначено, що спеціально уповноваженим органом щодо розгляду земельних питань є Департамент земельних відносин, який є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради. Скаржник вказує на те, що враховуючи відсутність затвердженого плану зонування або детального плану території відповідно до частини третьої статті 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та те, що заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням, а саме: земельна ділянка належить до території лісів та лісопарків, керуючись статтями 9, 118 Земельного кодексу України, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у Деснянському районі міста Києва .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи 29.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських ділянок площею 0,10 га, яка знаходиться на території Київської міської ради.

До вказаної заяви додані документи згідно додатку.

На момент звернення з позовною заявою до суду (31.03.2021), в межах законодавчо визначених строків, відповідачем по даному клопотанню жодного рішення не було прийнято.

Позивач, вважаючи, що відповідачем, було допущено бездіяльність в частині розгляду його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Положеннями ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд наголошує, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України відповідач зобов`язаний або надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою, або відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Як правильно зазначено судом першої інстанції позивач звернувся до відповідача із клопотанням 29.01.2021, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення у строки визначені законом, а саме до 01.03.2021. Разом тим, на момент звернення позивача до суду та під час судового розгляду справи, відповідачем не надано доказів того, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, прийнято відповідне рішення. Фактично, як встановлено судом, відповідачем не прийнято жодного з рішень передбаченого ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Посилання скаржника на те, що Департаментом земельних відносин розроблено проект рішення щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та подано даний проект на затвердження на пленарному засіданні Київської міської ради, судовою колегією відхиляється, оскільки розроблення структурним підрозділом відповідача проекту рішення не є тотожним прийняттю рішення уповноваженим суб`єктом владних повноважень.

Щодо доводів відповідача щодо неможливості розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 оскільки це суперечить Регламенту Київської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом 1 статті 21 Тимчасового порядку передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах міста Києва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають безпосередньо до Міськради клопотання про передачу земельної ділянки у власність.

Секретаріат Міськради разом з дорученням (резолюцією) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київради у день надходження клопотання або протягом наступного робочого дня надсилає його через приймальню Київради з земельних питань для опрацювання до Департаменту (пункт 4 статті 21 Тимчасового порядку).

Правовий статус Департаменту визначено Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим рішенням Міськради від 19 грудня 2002 року № 182/342 (далі - Положення).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Положення Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Міськради та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Міськради та виконавчого органу Міськради у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Міськраді та виконавчому органу Міськради, безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Міськради, - виконавчому органу Міськради. Департамент у межах своєї компетенції здійснює управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, розпорядником яких є виконавчий орган Міськради, забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та охорону цих земель на території міста.

Згідно з підпунктом 3.12 пункту 3 Положення Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, готує та подає в установленому порядку проекти рішень Міськради, а також подає свої висновки з питань: розпорядження землями в межах міста Києва; передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Отже, з урахуванням наведених вище положень ЗК України та Закону № 280/97-ВР громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки в місті Києві із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, подають клопотання до Міськради, яка розглядає їх у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому вирішення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмови у його наданні є виключною компетенцією Міськради.

Судова колегія відхиляє посилання скаржника на те, що розглядом клопотання ОСОБА_1 займався Департамент земельних ресурсів, що виключає протиправну бездіяльність відповідача, оскільки приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України чітко визначений обов`язок саме міської ради прийняти відповідне рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. За таких обставин, розгляд клопотання позивача структурним підрозділом Київської міської ради, жодним чином не підтверджує вчинення відповідачем дій у відповідності до вимог закону, за умови відсутності прийнятого рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні такого дозволу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко