Справа № 640/20727/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Справа № 640/20727/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Горегляд Д.В.,

представниці Позивача Коровяковської Т.В.,

представників Відповідача Шахрай К.В., Фіщука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД»

до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.04.2021 № та № .

В обґрунтування заявлених вимог Позивач стверджував, що висновки акту фактичної перевірки є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи.

Водночас Позивач зазначив, що обладнання резервуарів з газом та газороздавальних колонок пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі не є обов`язковим для виконання, а також, що ним зареєстровано акцизний склад, обладнано такий склад рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарах та зареєстровано такі лічильники із зазначенням інформації про них, що передбачена нормами законодавства, зокрема щодо їх відповідності вимогам сертифікації.

Крім того, на переконання Позивача, ні журнал надходження нафтопродуктів, ні змінні звіти про рух нафтопродуктів не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні вимог законодавства, а облік паливно-мастильних матеріалів, скрапленого газу та їх реалізації здійснюється ним на АЗС відповідно до вимог законодавства, що підтверджується, як він вважає, журналом обліку надходження нафтопродуктів, змінними звітами і Z-звітами, у тому числі за 18.03.2021.

Також, на думку Позивача, наказ про призначення фактичної перевірки не містить підстави для його прийняття та посилань на конкретні норми законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, які надають податковому органу право реалізувати функції, визначені статтею 19-1 ПК України.

2. Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції установив, що при прийнятті наказу від 10.03.2021 № 1945-п Відповідач діяв у спосіб, що визначений нормами ПК України, а перевірка, проведена на підставі такого наказу - законною.

Перевіряючи оскаржуване Позивачем податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 № , суд виходив з того, що після оприбуткування нафтопродуктів дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей у показниках більш, ніж на 0,1 %. Як наслідок, показники про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Водночас суд вказав, що співставлення показників обліку звітів АЗС за формами № 16-НП та № 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів, є належним та правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів (якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку).

Разом з тим суд установив, що 18.03.2021 оператором АЗС Позивача не було складено змінний звіт АЗС за формою N 17-НП, а отже, порушено порядок обліку нафтопродуктів, а тому залишки пального на цій АЗС не можуть вважатись такими, що обліковані в установленому порядку.

Крім того, суд зазначив, що виданий Позивачем фіскальний чек № 8319 від 19.03.2021 не містить найменування реалізованого товару та правильний код УКТ ЗЕД (замість правильного - 2403 99 90 зазначено - 2403 99 90 00), тому висновок контролюючого органу про порушення ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР є обґрунтованим, а застосування штрафної санкції в сумі 5100,00 грн - правомірним.

Перевіряючи оскаржуване Позивачем податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 № , суд виходив з того, що ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» здійснює реалізацію газу скрапленого з одного резервуару, який не обладнаний рівнеміром-лічильником, а тому застосування до нього відповідних штрафних санкцій за таке правопорушення є правомірним.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апелянт стверджує, що всі резервуари на АЗС обладнані рівномірами-лічильниками і що відповідні докази наявні в матеріалах справи, а також, що висновки податкового органу, які були прийняті до уваги судом першої інстанції, щодо відсутності на одному з резервуарів такого лічильника не підтверджуються жодними доказами.

При цьому Апелянт вважає, що обладнання резервуарів з газом та газороздавальних колонок пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі не є обов`язковим для виконання.

Водночас Апелянт наполягає на тому, що ним належним чином здійснювався облік пального на АЗС, що підтверджується, на його переконання, журналами обліку надходження нафтопродуктів та обліку надходження газу вуглеводного скрапленого, щоденними змінними звітами за формами № 17-НП, № 14-ГС та Z-звітами.

Також Апелянт зазначає, що контролюючим органом не було проведено жодних вимірювань та обрахувань фактичних залишків нафтопродуктів і жодних відхилень від даних обліку не виявлено. В обґрунтування таких доводів Апелянт посилається на додаток до акту перевірки (щодо даних про рух нафтопродуктів на АЗС), який, на його думку, судом першої інстанції взагалі не було прийнято до уваги.

Апелянт посилається на практику Верховного Суду у справі № 1.380.2019.003318 та зазначає, що єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах.

Крім того, Апелянт звертає увагу на те, що податковим органом та судом першої інстанції, на його переконання, при вирахуванні кількості не облікованого пального, що надійшло на АЗС 18.03.2021, за яке за твердженням контролюючого органу відсутні щоденні змінні звіти за формами № 17-НП, № 14-ГС, взято не обсяг пального за вказану дату, а кількість пального на АЗС станом на 19.03.2021.

На думку Апелянта, суд першої інстанції також помилково не врахував, що відповідно до наказу № 01/08-19 від 01.08.2019 та Положення про обліково-звітну політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ «Ларсен ЛТД», облік товарно-матеріальних цінностей здійснюється безпосередньо товариством, а не його торговельними одиницями - АЗС.

Апелянт звертає увагу на те, що висновки контролюючого органу щодо наявності на АЗС необлікованих нафтопродуктів спираються виключно на несвоєчасне роздрукування змінних звітів, але жодних відхилень та/або розбіжностей при співставленні між кількісними даними пального в обліку та в обрахунках фактичних залишків нафтопродуктів контролюючим органом при перевірці на АЗС не виявлено.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 та від 28.10.2022 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Водночас у своєму відзиві Відповідач звертає увагу на те, що під час перевірки було встановлено відсутність рівноміра-лічильника на одному з резервуарів, з якого здійснюється реалізація скрапленого газу, проведення на АЗС розрахункових операцій з продажу підакцизного товару через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товару та коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД, а також відсутність обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, про що, на переконання контролюючого органу, свідчить те, що після завершення зміни 18.03.2021 оператором АЗС не було складено змінний звіт за формою № 17-НП.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 11.03.2021 по 19.03.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 68а, що належить суб`єкту господарювання ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД».

За результатами вказаної перевірки складено акт від 19.03.2021 № 586/26/15/07/42671567, в якому зафіксовано порушення Позивачем:

1) пунктів 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

2) підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

При цьому в акті перевірки контролюючий орган установив факт наявності в реалізації та на зберіганні на АЗС Позивача паливно-мастильних матеріалів необлікованих у встановленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 501385,58 грн, а саме: бенз. авт. А-92-Євро 5-Е5 - в кількості 5139,21 л по ціні 25,88 грн; бенз. авт. А-95-Євро 5-Е5 - в кількості 3721,39 л по ціні 26,88 грн; бенз. авт. А-95-Євро 5-Е5 - в кількості 1936,36 л по ціні 22,78 грн; пал. диз. ДЛ-3-Євро 5-ВО - в кількості 7818,78 л по ціні 25,48 грн; газ нафтовий скраплений - в кількості 1565,65 л по ціні 15,98 грн.

В акті перевірки зазначено, що вказані обставини встановлено згідно даних вимірювання станом на 15:25 год. 19.03.2021. Після завершення зміни 18.03.2021 оператор АЗС не склав змінні звіти за формою 17-НП в двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерії служби, а другий повинен залишатись на АЗС.

Такі обставини, за висновком контролюючого органу, свідчать про порушення Позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також в акті перевірки встановлено, що ТОВ «Лерсен ЛТД» на АЗС здійснює реалізацію газу скрапленого з одного резервуару, який не обладнаний рівнеміром-лічильником.

Не погодившись з висновками акту перевірки, Позивач подав заперечення на такий акт.

Листом від 16.04.2021 № 39858/6/26-15-07-07-01-13 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» про те, що висновки акту фактичної перевірки залишено без змін.

20.04.2021 на підставі таких висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) № , яким до ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1007871,16 грн;

2) № , яким до ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 20000,00 грн.

8. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 265/95-ВР), Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281/171/578/155).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України регламентовано, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно з пунктом 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Статтею 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Відповідно до статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Таким чином, порядок збирання та використання податкової інформації врегульовано ПК України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з пунктом 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Законом № 265/95-ВР регламентовані правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п.п. 11, 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості (п. 11);

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) (п. 12).

Згідно з п. 7 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР регламентовано, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно з пунктами 10.2.1, 10.2.2 Інструкції N 281/171/578/155 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

Перед зливанням нафтопродуктів з автоцистерни оператору АЗС необхідно: перевірити наявність і непошкодженість пломб; переконатись у справності резервуара і його обладнання, технологічних трубопроводів і правильності функціонування запірної арматури; виміряти рівень нафтопродукту в резервуарі; переконатись у наявності і справності засобів пожежогасіння, правильності заземлення автоцистерн і справності її зливального пристрою; переконатись у наявності та придатності до застосування жорсткого буксира для відбуксирування автоцистерни в разі пожежі; ужити заходів щодо запобігання розливанню нафтопродукту; переконатись, що двигун автоцистерни вимкнено (під час зливання самопливом або під тиском); проконтролювати рівень наповнення автоцистерни; визначити за свідоцтвом про повірку автоцистерни об`єм автоцистерни і перевірити одержаний результат на відповідність об`єму, зазначеному в ТТН: відібрати пробу з автоцистерни в тару відповідно до ДСТУ 4488, виміряти густину і температуру нафтопродукту. Опечатати пробу за підписами своїм та водія автоцистерни, надати номер і зберігати її протягом 10 діб; проконтролювати наявність в автоцистерні підтоварної води.

Одержані результати вимірювань густини і температури нафтопродукту зазначаються у ТТН та журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП (додаток 13). Сторінки журналу необхідно пронумерувати, прошнурувати і скріпити печаткою суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 10.2.10 Інструкції N 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14).

За змістом пунктів 10.3.1 - 10.3.4 Інструкції N 281/171/578/155 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року N 1315.

ПРК мають забезпечувати індикацію ціни нафтопродукту, кількості та загальної вартості виданої дози нафтопродукту.

Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Реєстрація, опломбування та застосування РРО повинні проводитися відповідно до Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 року N 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 року за N 107/5298.

Готівка, отримана від реалізації нафтопродуктів на АЗС, здається до каси підприємства або перераховується на поточний рахунок через відділення зв`язку або інкасується до банківської установи.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою N 16-НП (додаток 16).

Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.

Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. У рахунках обов`язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість.

Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше п`ятого числа наступного за звітним місяця.

Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП за марками та видами.

Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери.

Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Відпуск нафтопродуктів за платіжними картками здійснюється на підставі вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 року N 137, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 543/10823, та інших нормативно-правових актів.

Відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Пунктами 4.2.5.4 - 4.2.5.6 Інструкції N 281/171/578/155 передбачено, що для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив.

Згідно з пунктами 10.4.1 - 10.4.3 Інструкції № 281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС:

визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи "обліковий залишок попередньої зміни"), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок);

вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок);

роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті;

передають залишок готівки;

перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою № 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Відповідно до пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

У п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України закріплено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

10. Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що предметом спору в цій справі є податкові повідомлення-рішення від 20.04.2021 № та № .

Податковим повідомленням-рішенням до ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1007871,16 грн, що складаються з:

1) штрафу в розмірі 5100,00 грн за порушення проведення на АЗС розрахункових операцій з продажу підакцизного товару через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товару та коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД, а саме продаж тютюнового виробу «HEETS», відповідно фіскального чеку № 8319 від 19.03.2021, без зазначення у вказаному чеку найменування реалізованого товару та правильного коду УКТ ЗЕД (замість правильного - 2403 99 90 зазначено - 2403 99 90 00);

2) штрафу в розмірі 1 002 771,16 грн за здійснення реалізації товарів, які не обліковані за місцем їх реалізації і зберігання в порядку, установленому законодавством.

Податковим повідомленням-рішенням № до ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20000,00 грн за те, що ним не було обладнано один резервуар рівноміром-лічильником рівня пального.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Щодо порушення проведення на АЗС розрахункових операцій з продажу підакцизного товару через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товару та коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД.

Перевіряючи рішення контролюючого органу щодо вказаного порушення, судова колегія звертає увагу на те, що згідно з вищенаведеними законодавчими приписами саме на суб`єкт господарювання покладено обов`язок проводити розрахункові операції через РРО щодо підакцизних товарів з використанням програмування із зазначенням, зокрема коду товарної підкатегорії за УКТ ЗЕД та найменування товару та відповідальність за невиконання такого обов`язку.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Апелянтом, 19.03.2021 на АЗС з магазином, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 68а, що належить ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД», було здійснено продаж тютюнового виробу «HEETS», відповідно фіскального чеку № 8319 від 19.03.2021, без зазначення у вказаному чеку найменування реалізованого товару та правильного коду УКТ ЗЕД (замість правильного - 2403 99 90 зазначено - 2403 99 90 00), тобто порушено вимоги п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Доводи Апелянта про те, що зазначений ним УКТ ЗЕД відповідає коду, вказаному в податковій накладній, складеній постачальником ТОВ «ТЕДІС Україна» щодо такого товару, судова колегія відхиляє, оскільки відповідний обов`язок проводити розрахункові операції через РРО щодо підакцизних товарів з використанням програмування із зазначенням, зокрема коду товарної підкатегорії за УКТ ЗЕД та найменування товару, покладено саме на суб`єкта господарювання, яким здійснюється кінцева реалізація товару і формується фіскальний чек через РРО (тобто у цьому випадку на Позивача), а не на його постачальника.

Крім того зазначені доводи також не спростовують факту відсутності у чеку найменування товару, що є самостійним порушенням п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

За таких обставин судова колегія вважає правомірним застосування контролюючим органом до Позивача штрафної санкції в порядку п. 7 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у розмірі 5100,00 грн (що складає 300 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: 17х300=5100) за порушення ним вимог п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Отже, податкове повідомлення-рішення № в частині нарахування зазначеної штрафної санкції є правомірним.

12. Щодо застосування до Позивача штрафної санкції за здійснення реалізації товарів, які не обліковані за місцем їх реалізації і зберігання в порядку, установленому законодавством.

Перевіряючи рішення контролюючого органу щодо вказаного порушення, судова колегія звертає увагу на те, що згідно з вищенаведеними законодавчими приписами саме на суб`єкт господарювання покладено обов`язок вести облік товарних запасів саме за місцем їх реалізації та зберігання у порядку, визначеному законодавством, та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та відповідальність за невиконання такого обов`язку.

При цьому ведення зазначеного обліку передбачає необхідність складання змінного звіту АЗС за формою № 17-НП та відпуск нафтопродуктів за відомостями на їх відпуск за формою № 16-НП.

Водночас відповідні звіти повинні знаходитися за місцем продажу товару і мають бути надані контролюючому органу під час перевірки.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, станом на день проведення перевірки 19.03.2021 відповідний змінний звіт за 18.03.2021 Позивачем не був наданий контролюючому органу.

Жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів щодо його складання саме в терміни, визначені законодавством, та його наявності станом на час проведення перевірки Апелянтом суду не надано.

Доводи Апелянта про те, що такий звіт не було роздруковано в паперовій формі з технічних причин, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів щодо існування та надання Відповідачу такого звіту в електронній формі суду також не надано та не спростовано висновків акту перевірки щодо його відсутності станом на 19.03.2021.

За таких обставин судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що Позивачем належним чином здійснювався облік пального на АЗС, що підтверджується, на його переконання, журналами обліку надходження нафтопродуктів та обліку надходження газу вуглеводного скрапленого, щоденними змінними звітами за формами № 17-НП, № 14-ГС та Z-звітами.

Твердження Апелянта про те, що контролюючим органом не було проведено жодних вимірювань та обрахувань фактичних залишків нафтопродуктів і жодних відхилень від даних обліку не виявлено, колегія суддів відхиляє, оскільки спірні штрафні санкції нараховані за інше правопорушення, прямо передбачене п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а саме за порушення ведення обліку товарних запасів, на чому наголошено вище.

У контексті аналізу таких доводів судова колегія також відзначає, що спірну штрафну санкцію застосовано до Позивача в порядку ст. 20 Закону № 265/95-ВР, якою передбачено відповідальність саме за здійснення реалізації товарів, які не обліковані належним чином, та/або за ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів.

Тому посилання Апелянта на практику Верховного Суду у справі № 1.380.2019.003318 про те, що єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, є помилковим, оскільки в цьому випадку має місце зовсім інший склад правопорушення, за яке Позивача притягнуто до відповідальності.

З аналогічних підстав судова колегія відхиляє доводи Скаржника про те, що податковим органом та судом першої інстанції, на його переконання, при вирахуванні кількості не облікованого пального, що надійшло на АЗС 18.03.2021, за яке за твердженням контролюючого органу відсутні щоденні змінні звіти за формами № 17-НП, № 14-ГС, взято не обсяг пального за вказану дату, а кількість пального на АЗС станом на 19.03.2021.

Посилання Апелянта на те, що відповідно до наказу № 01/08-19 від 01.08.2019 та Положення про обліково-звітну політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ «Ларсен ЛТД», облік товарно-матеріальних цінностей здійснюється безпосередньо товариством, а не його торговельними одиницями - АЗС, судова колегія вважає безпідставними, оскільки, як відзначалося вище, відповідна облікова документація повинна знаходитися саме в місцях реалізації товару.

Крім того Апелянтом не надано доказів, які б підтверджували, що під час перевірки вказане Положення ним доводилося до відома контролюючих органів.

Проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правомірності нарахування Відповідачем штрафної санкції в розмірі 1 002 771,16 грн за здійснення реалізації товарів, які не обліковані за місцем їх реалізації і зберігання в порядку, установленому законодавством.

При цьому апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № є правомірним.

13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині щодо податкового повідомлення-рішення № , яким до ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20000,00 грн за те, що ним не було обладнано один резервуар рівноміром-лічильником рівня пального, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з аналізу вищенаведених законодавчих норм, убачається імперативні вимоги щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Водночас для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану законодавець передбачив лише диспозитивну можливість обладнання їх рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ТОВ «ЛЕРСЕН ЛТД» станом на час виникнення спірних правовідносин здійснено реєстрацію акцизного складу № 1012156 за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 68а /т.1 а.с.31-32/, який обладнано рівномірами-лічильниками та здійснено в Єдиному державному реєстрі реєстрацію витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарах із зазначенням відповідної інформації про них /т. 1 а.с. 33-35/.

При цьому у вказаній довідці автомобільному газозаправному модулю присвоєно уніфікований номер 5/1012156 та зазначено про встановлення у колонці рівноміра-лічильника марки «FAFNIR» № 140300 25.03.2020.

Водночас сертифікатом відповідності UA.TR.0012354-20 підтверджується відповідність рівномірів-лічильників Позивача вимогам чинного законодавства /т.1 а.с.36-38/.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає безпідставними висновки контролюючого органу щодо порушення Позивачем вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, у розмірі 20000,00 грн за те, що ним не було обладнано один резервуар рівноміром-лічильником рівня пального.

Отже, прийняте Відповідачем податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 № є протиправним та підлягає скасуванню.

14. Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини цієї справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

15. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

16. З огляду на викладене, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року - скасуванню, а позов - задоволенню частково.

17. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, четвертої, шостої статті 139 КАС України ари задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, понесені Позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, що становить 601,30 грн (з яких: 30836,13 грн - загальна сума сплаченого Позивачем судового збору, 20000,00 грн або 1.95% - відсоток задоволених позовних вимог, 1027871,16 грн - загальний розмір позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 № .

У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» () понесені ним судові витрати в розмірі 601,30 (шістсот одна гривня та тридцять копійок) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в м. Києві ().

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 грудня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова