Справа № 300/7424/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/7424/21 пров. № А/857/12822/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року в справі №300/7424/21 (головуючий суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просила:

а) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо виведення переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 08.12.2020 по 30.09.2021 у сумі 37429,88 грн;

б) скасувати виведену ОСОБА_1 переплату пенсії за період з 08.12.2020 по 30.09.2021 в сумі 37429,88 грн;

в) визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, що полягає в неврахуванні з 08.12.2020 при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 за нормами Закону України „Про державну службу довідок Архівного відділу Калуської міської ради № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020

г) зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України „Про державну службу з 08.12.2020, врахувавши при нарахуванні даного виду пенсії довідки про складові заробітної плати державного службовця № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, видані Архівним відділом Калуської міської ради.

Рішенням від 10 серпня 2022 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо виведення переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 08.12.2020 по 30.09.2021 у сумі 37429,88 гривень.

Скасував виведену ОСОБА_1 переплату пенсії за період з 08.12.2020 по 30.09.2021 у сумі 37429,88 гривень.

Визнав протиправною бездіяльність Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягає в неврахуванні з 08.12.2020 при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 за нормами Закону України „Про державну службу довідок Архівного відділу Калуської міської ради № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України „Про державну службу з 08.12.2020, врахувавши при нарахуванні даного виду пенсії довідки про складові заробітної плати державного службовця № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, видані Архівним відділом Калуської міської ради.

Також стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що перерахунок пенсії державним службовцям відповідно до Закону України ,,Про державну службу, який фактично просила здійснити позивачка, з 01.05.2016 не передбачений. Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що не приймало рішення про відмову у врахуванні довідок про заробітну плату, яке може порушувати права та інтереси особи, в розумінні ч.2 ст.2 КАС України, натомість правовідносини, які склалися між сторонами унормовані Законом України ,,Про звернення громадян.

Також зазначає, що довідки, видані позивачу про заробітну плату особи органу місцевого самоврядування, не можуть враховуватися при обчисленні пенсії. До того ж, здійснення виведення позивачці переплати відбулося в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Також відповідач виражає незгоду з розміром стягнених витрати на професійну правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та неспівмірними.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що в силу вимог ч. 4ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.10.85 по 02.04.91 (5 років 5 місяців) працювала на посадах інспектора комісії в справах неповнолітніх, інспектора по роботі з юнаками допризивного та призивного віку, інструктора організаційно-інструкторського відділу Калуського райвиконкому, з 02.04.91 працює начальником архівного відділу Калуської міської ради.

З 23.06.2003 ОСОБА_1 перебувала на обліку у відповідача як одержувач пенсії по інвалідності, з 26.07.2016, тобто після досягнення 57 років і 6 місяців - як одержувач пенсії за віком згідно з нормами Закону 1058-IV. Дана обставина також підтверджується відповідачем у рішенні від 17.12.2020 № 11.

У зв`язку з наявністю права на призначення пенсії за віком за нормами Закону ,,Про державну службу, 08.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України „Про державну службу.

08.12.2020 разом із заявою про переведення на пенсію за віком державного службовця позивачка подала до пенсійного органу три довідки про складові заробітної плати державного службовця: № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, видані Архівним відділом Калуської міської ради.

Однак рішенням № 11 від 17.12.2020 відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком за нормами ЗУ „Про державну службу.

Не погодившись із такою відмовою у переведенні на пенсію, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 300/388/21 позов ОСОБА_1 задоволений повністю. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ЗУ „Про державну службу від 17.12.2020 за № 11.

Також суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до ЗУ „Про державну службу, починаючи з 08.12.2020. Означене рішення 31.05.2021 набрало законної сили.

27.07.2021 листом № 5757-5667/К-02/8-0900/21 Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області повідомило, що станом на 26.07.2021 ним не виконане рішення суду у зв`язку з тим, що позивачці необхідно надати довідки про заробітну плату державного службовця встановленого взірця.

Оскільки такі довідки позивачкою вже були подані відповідачу разом із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Закону України ,,Про державну службу 08.12.2020, тому 06.08.2021 на адресу відповідача була направлена заява з вимогою про призначення пенсії згідно рішення суду з урахуванням при обчисленні розміру пенсії довідок про заробітну плату № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, виданих Архівним відділом Калуської міської ради.

На підтвердження факту наявності у відповідача зазначених довідок, до заяви від 06.08.2021 позивачка долучила копії: заяви від 08.12.2020, розписки-повідомлення від 08.12.2020 та довідок про заробітну плату № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020.

У листі ГУ ПФУ № 7389-6938/К-02/8-0900/21 від 10.09.2021 відповідач зазначає, що позивачці здійснено переведення на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України „Про державну службу з 08.12.2020, однак в заробіток державного службовця внесені нулі, оскільки, на думку відповідача, пенсійний орган не було зобов`язано призначити позивачці пенсію державного службовця, врахувавши довідки № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020 Архівного відділу Калуської міської ради. Таким чином, за новими підрахунками пенсійного органу, розмір пенсії позивачки є мінімальним та становить з 08.12.2020 -1769 грн.

Крім того, відповідач вивів позивачці переплату пенсії за період з 08.12.2020 по 30.09.2021 на загальну суму 37429,88 грн, яку вимагає погасити в добровільному порядку.

Не погодившись із таким діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що довідки № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, видані Архівним відділом Калуської міської ради, за формою та змістом відповідають вимогам форм довідок, затверджених Постановою Правління ПФУ № 1-3 від 17.01.2017, а тому відповідач був зобов`язаний провести обрахунок пенсії позивачки за віком згідно з Законом України ,,Про державну службу з 08.12.2020, виходячи із даних заробітної плати державного службовця, зазначених у довідках. Водночас жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсії в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже, й підстав для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії у відповідача немає. При цьому окружний суд вважав, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 5000,00 грн, є співмірною зі складністю справи та з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, а також затраченим ним часом на надання таких послуг.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України „Про державну службу № 3723-XII від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом XI ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України „Про державну службу № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10, 12 ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України „Про державну службу № 3723-XII від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України ,,Про державну службу № 3723-XII від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України „Про державну службу № 3723-XII від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України „Про державну службу № 3723-XII від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З аналізу наведених вище положень нормативно-правових актів слід дійти висновку, що після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII, вік і страховий стаж, а також не реалізували своє право на призначення пенсії державного службовця до 01.05.2016. Таким особам пенсія призначається з врахуванням довідок про заробітну плату, передбачених Порядком № 750, в яких заробітна плата вказується в розмірах на момент звернення за пенсією на прирівняних посадах.

Відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 300/388/21, яке набрало законної сили 31.05.2021 року, позивачка має право на переведення (нарахування та виплату) на пенсію за віком відповідно до Закону „Про державну службу, а відповідач відповідний обов`язок.

Отже, предметом спору в адміністративній справі 300/7424/21 не є визначення права позивачки на переведення на пенсію державного службовця, хоча відповідач висловлює з цього приводу певні твердження.

З матеріалів справи суд встановив, що пенсія позивачці на підставі Закону України „Про державну службу призначається вперше, а тому пенсійний орган при призначенні такої повинен враховувати і подану заяву, і додані до неї документи.

Як слідує з відповіді відповідача, останній відмовив у врахуванні довідок № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020 для обчислення пенсії, оскільки в них зазначені складові заробітної плати посадової особи органу місцевого самоврядування, а не державного службовця. При цьому, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області наголосило, що судовим рішенням не зобов`язано відповідача враховувати спірні довідки.

Отже, дослідження форми довідок та інформації, зазначеній в них, є визначальним у справі, що розглядається.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 5 Порядку, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління ПФУ № 1-3 від 17.01.2017, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 за № 180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.

Зокрема, в додатку 1 даної Постанови затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а в додатку 2 - затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, видані Архівним відділом Калуської міської ради, складені за формою, затвердженою постановою № 1-3, адже містять усі необхідні складові заробітної плати працюючого державного службовця: посадовий оклад, надбавка за ранг (9 ранг), надбавка за вислугу років (40 %), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також відомості про виплату надбавок, премій та одноразових видів грошового забезпечення.

Аналогічну позицію щодо форми довідок про складові заробітної плати державного службовця висловив Верховний Суд у постанові від 16 червня 2022 року № 399/473/17.

При цьому, суд першої інстанції доречно зазначив, що при зверненні до відповідача із заявою від 08.12.2020, відповідач не висловлював ОСОБА_1 жодних зауважень з приводу поданих нею до заяви довідок № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач був зобов`язаний провести обрахунок пенсії позивачки за віком згідно з Законом України ,,Про державну службу з 08.12.2020, виходячи із даних заробітної плати державного службовця, зазначених у довідках Архівного відділу Калуської міської ради № 01.2-94/168, № 01.2-94/169, № 01.2-94/170 від 08.12.2020, поданих разом із заявою від 08.12.2020.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що обов`язок перевірки правильності поданих документів, надання необхідних бланків, а також допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії, в силу приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, лежить саме на територіальних органах ПФУ, а не на особі, яка звертається за призначенням пенсії.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про правомірність нарахованої переплати пенсії за період з 08.12.2020 по 30.09.2021 в сумі 37429,88 грн, позаяк надмірно сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій саме з пенсіонера є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсії в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже, й підстав для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії (тобто боргу позивачки перед пенсійним органом) у відповідача немає.

Водночас щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до статті 30 Закону України ,,Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд першої інстанції встановив, що професійну правову допомогу позивачці надавала адвокат Шевченко Наталія Павлівна на підставі договору про надання правової допомоги від 14.11.2021.

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що вартість послуг правової допомоги в суді першої інстанції становить 5000 гривень.

В пункті 3.2 Договору сторони погодили, що Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар протягом трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

Також в пунктах 2-3 Акта зазначено, що розмір винагороди (гонорар) Адвоката по справі в суді першої інстанції становить 5000 грн, який має бути сплачений Клієнтом протягом трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

На переконання колегії суддів, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивачка надала акт прийому-передачі послуг від 17.11.2021. Відповідно до зазначеного акта правова допомога, надана адвокатом, включає: зустріч, консультацію клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах; підготовка адміністративного позову та додатків до нього згідно з вимогами ст. ст. 94, 160 КАС України.

Водночас послуги щодо надання правових консультацій, роз`яснень з питань щодо спору, узгодження правової позиції, аналізу судової практики тощо охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ордером про надання правової допомоги серії ІФ № 004543 адвокат Шевченко Наталія Павлівна уповноважена представляти інтереси ОСОБА_1 і в суді апеляційної інстанції (у Восьмому апеляційному адміністративному суді), однак жодних процесуальних документів в даному спорі представником позивача до апеляційного суду подано не було, хоча гонорар адвоката по справі має бути сплачений клієнтом після набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що в акті прийому-передачі послуг від 17.11.2022 не вказано, скільки часу витратив адвокат на надання зазначених в ньому послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18, від 19 грудня 2019 у справі № 520/1849/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 520/8489/19 та від 11 лютого 2021 року у справі № 520/9115/19.

При визначенні розміру витрат на правову допомогу суд керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Дана справа є незначної складності, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, типовою справою про призначення пенсії державного службовця, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах. З огляду на це, пошук та аналіз судової практики по суті зводиться до дублювання висновків судів про релевантні норми права, аналіз та спосіб їх застосування.

З врахування складності справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає співмірною компенсацію вартості виконаної роботи в розмірі 1000 грн, що підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень в користь позивача.

Суд апеляційної інстанції також ураховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року в справі № 300/7424/21 у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити в сумі стягнення з „5000,00 (п`яти) тисяч гривень на суму „1000 (одну) тисячу гривень.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
У зв`язку з перебуванням судді Довгополова О.М. у відпустці 14 грудня 2022 року, повний текст рішення складено 15 грудня 2022 року.