Справа № 120/1265/22-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1265/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

15 грудня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та нечинним рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.06.2022 позов задоволено.

Визнано протиправним та нечинним рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради № 11 від 29 травня 2019 року "Про затвердження Генерального плану та плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться нежитлова будівля свинарника №2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м. до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно договору дарування від 29.03.2019 (а.с. 10), належать нежитлові приміщення, а саме: будівля свинарника № 2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15).

Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га, для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 на правах оренди.

Право оренди виникло на підставі додаткової угоди № 3 від 24 листопада 2017 року, укладеної між ОСОБА_2 та Стрижавською селищною радою до договору оренди земельної ділянки від 23 жовтня 2010 року (а.с. 27).

Відповідно до пунктів 2, 3 договору оренди землі від 23 жовтня 2010 року зі змінами, земельна ділянка передана в оренду як несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими будівлями), на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна (господарські споруди та будівлі сільськогосподарського призначення).

Земельна ділянка передана в оренду для сільськогосподарського використання: обслуговування будівель та споруд господарських дворів (п.14 договору оренди) (а.с. 18-19).

Термін дії вказаного договору становить 25 років з дати його державної реєстрації (п.7 договору).

Пунктом 27 договору оренди землі, передбачено право орендаря використовувати земельну ділянку на власний розсуд відповідно до мети, обумовленої в договорі, одержувати продукцію та доходи.

Натомість пунктом 28 договору передбачено обов`язок орендаря використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, встановленої пункті 14 договору, дотримуючись вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання земель.

Рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 29 травня 2019 року затверджено містобудівну документацію "План зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області".

Згідно вищезазначеного рішення земельну ділянку з кадастровим номером 520655900:02:009:1256 загальною площею 4,6164 га. для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 на підставі відповідного договору оренди землі, віднесено до зони комерційного використання В -7.

Не погоджуючись із такими діями Стрижавської селищної ради, ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та нечинним рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №11 від 29.05.2019 про затвердження містобудівної документації "план зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в частині віднесення орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 до зони комерційного використання В-7.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі №120/12935/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року, адміністративний позов задоволено повністю, а саме визнано протиправним та нечинним рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №11 від 29.05.2019 про затвердження містобудівної документації "план зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в частині віднесення орендованої ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 до зони комерційного використання В-7.

Разом з тим, рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 29 травня 2019 року частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га, для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування господарських дворів) за адресою: АДРЕСА_1 , разом з розташованою на ній нежитловою будівлею свинарника та допоміжними спорудами, яка належать позивачу на праві приватної власності, віднесено до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П.

Позивач вважаючи зазначене рішення в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться нежитлова будівля свинарника №2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м., до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П протиправним та таким, що порушує його права та охоронюваний законом інтерес як власників нерухомого майна, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має беззаперечне право володіння, користування і розпорядження належного йому на праві приватної власності нерухомого майна за їх цільовим призначенням, а прийняте відповідачем рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради № 11 від 29 травня 2019 року обмежує таку можливість.

При цьому суд зазначив, що відповідачем при розробці Плану зонування не було враховано ні функціонального призначення будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 4,6161 га з кадастровим номером :02:009:1256, ні цільового призначення земельної ділянки на якій ці споруди розташовані.

Суд погодився із твердженнями позивача, що наявність на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:1256 належного їм нерухомого майна, а саме будівлі свинарника №2 -"А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1»загальною площею 613,5 кв.м.,які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 мають сільськогосподарське функціональне призначення, унеможливлює віднесення цієї земельної ділянки під житлову садибну забудову без урахування їх законних інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Так, за змістом статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно д ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 55 Конституції України визначено, що рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Статтею 5 КАС України гарантовано кожному право на звернення до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Виходячи зі змісту наведених вище норм права, судовому захисту підлягає виключно порушене право особи. Тобто, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до вказаних норм право особи звернутися до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Якщо ж це право не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову.

У підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Правові висновки аналогічного змісту викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №305/2127/16-а, від 21.11.2021 у справі №804/2669/18 та від 16.12.2021 у справі №420/6907/20.

Так, згідно з матеріалів справи, позивач звернувся за захистом своїх законних інтересів, пов`язаних з прийняттям відповідачем - органом місцевого самоврядування, рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №11 від 29.05.2019 "Про затвердження Генерального плану та плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться належна йому на праві приватної власності нежитлова будівля свинарника № 2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м.

Оскільки оскаржуване рішення Стрижавської селищної ради безпосередньо стосується належних позивачу на праві приватної власності об`єктів нежитлової нерухомості, так як впливає на користування ним за цільовим призначенням та обмежує реалізацію його права власності на нежитлові будівлі, то право на звернення до суду з даним адміністративним позовом є беззаперечним.

Відтак посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності факту порушеного права ОСОБА_1 є необґрунтованим та спростовуються вищевикладеним.

Також слід зазначити, що згідно матеріалів справи рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради № 11 від 29 травня 2019 року "Про затвердження Генерального плану та плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться належна ОСОБА_1 на праві приватної власності нежитлова будівля свинарника № 2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м. віднесено до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П.

Відповідно до пункту 6.7 Держаних будівельних норм України Б.1.1-22:2017 Склад та зміст плану зонування території, який набрав чинності з 01.08.2018 та діяв на час прийняття оскаржуваного рішення, до житлових зон відносяться території, що призначаються для розташування житлових будинків, споруд для зберігання індивідуальних транспортних засобів, окремих вбудованих чи прибудованих об`єктів соціального і культурно - побутового обслуговування населення та інших об`єктів, що не потребують встановлення санітарно - захисних зон та не створюють негативного впливу на навколишнє середовище.

Житлові зони призначені для забудови житловими будинками різних типів і поверховості в залежності від місця розташування і характеру забудови населеного пункту.

Житлові зони формуються на території існуючої забудови населеного пункту та в районах, передбачених містобудівною документацією під нову забудову.

Цим же пунктом ДБН передбачено, що садибна забудова Ж-1 (зона садибної забудови) призначається для розташування одноквартирних житлових будинків до 4 поверхів (включно з мансардним поверхом) із земельними ділянками або зблокованих житлових будинків на сусідніх земельних ділянках.

Згідно п. 6.8 Держаних будівельних норм України Б.1.1-22:2017 Склад та зміст плану зонування території, який набрав чинності з 01.08.2018 та діяв на час прийняття оскаржуваного рішення, до рекреаційних зон належать території, що призначаються і використовуються для відпочинку населення. Крім рекреаційних, ці території можуть виконувати функції охоронні, захисні, санітарно-гігієнічні і мати історико-культурний потенціал.

Рекреаційна зона озеленених територій загального користування Р-3. Призначається для повсякденного відпочинку населення і включає парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми, пляжі, лугопарки, лісопарки, гідропарки, меморіальні та інші спеціалізовані парки.

Також, п. 6.12 Державних будівельних норм України Б.1.1-22:2017 Склад та зміст плану зонування території, який набрав чинності з 01.08.2018 та діяв на час прийняття оскаржуваного рішення, також було визначено вимоги щодо комунально-складських зон. Однак, даний ДБН, який набрав чинності з 01.01.2018 не передбачає утворення такої зони як КС-6П.

Отже, належні позивачу будівлі свинарника №2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м. розташовані на земельній ділянці, що оскаржуваним рішенням віднесена до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П, а відтак ОСОБА_1 обмежено можливість використовувати їх за призначенням та реалізовувати право власності, з часу набрання чинності оскаржуваним рішенням.

При цьому суд зазначає, що відповідачем при розробці Плану зонування не було враховано ні функціонального призначення будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 4,6161 га з кадастровим номером :02:009:1256, ні цільового призначення земельної ділянки на якій ці споруди розташовані.

Щодо доводів апелянта про те, що Планом зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, розробленого відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм, Стрижавською селищною радою було визначено функціональне призначення частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, на якій знаходяться будівля та спору позивача, то слід звернути увагу, що земельна ділянка загальною площею 4,6161 га з кадастровим номером :02:009:1256 ніколи не була віднесена до садибної забудови.

Належні позивачу будівлі свинарника з прибудовами та допоміжними спорудам було побудовано колективним господарством "Батьківщина" для забезпечення сільськогосподарської діяльності. В свою чергу, використання земельної ділянки здійснюється за цільовим призначенням.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:1256 за цільовим призначенням є землею сільськогосподарського призначення, що не було враховано при прийнятті оскаржуваного рішення.

Наявність на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:1256 належного їм нерухомого майна, а саме будівлі свинарника №2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м., які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 мають сільськогосподарське функціональне призначення, унеможливлює віднесення цієї земельної ділянки під житлову садибну забудову без урахування їх законних інтересів.

Разом з тим, не свідчить про помилковість рішення суду першої інстанції і посилання відповідача на здійснення ним комплексу заходів, передбачених чинним законодавством, зокрема проведення перед прийняттям оскаржуваного рішення громадських слухань, оскільки відповідачем не надано доказів та не наведено обставин щодо проведення інших передбачених зокрема ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статтею 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" заходів окрім громадських слухань.

При цьому, стверджуючи, що від позивача під час громадських слухань жодних зауважень не надходило, відповідачем не надано жодних доказів того, що власники нежитлових будівель, які знаходяться на спірній земельній ділянці запрошувались на ці слухання, чи повідомлялись про факт віднесення «Планом зонування» земельної ділянки до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П перед його затвердженням в будь-який інший спосіб.

Суд першої інстанції правомірно застосував до даних правовідносин пункт 1 статті 317 Цивільного кодексу України, згідно якого власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має беззаперечне право володіння, користування і розпорядження належного йому на праві приватної власності нерухомого майна за їх цільовим призначенням, а прийняте відповідачем рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради № 11 від 29 травня 2019 року обмежує таку можливість.

Таким чином, рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради № 11 від 29 травня 2019 року "Про затвердження Генерального плану та плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, провулок 3-й Київський, 16 на якій знаходиться нежитлова будівля свинарника №2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м. до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі було допущено істотне порушення норм процесуального права, що могло вплинути на права та інтереси інших осіб, зокрема при розгляді справи не було додержано, встановленої законом, процедури оскарження нормативно-правового акта, то слід зазначити, що оскільки судом першої інстанції не було зобов`язано відповідача опублікувати відповідне оголошення про оскарження нормативно-правового акта, а відповідачем не було здійснено самостійно дані дії, то Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.11.2022 зобов`язав Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області опублікувати оголошення про оскарження рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради № 11 від 29 травня 2019 року "Про затвердження Генерального плану та плану зонування території смт. Стрижавка Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області" в частині віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га для іншого сільськогосподарського призначення за адресою: смит. Стрижавка, провулок 3-й Київський, 16 на якій знаходиться нежитлова будівля свинарника №2 - "А", тамбур-склад «а», тамбур-склад «а1» загальною площею 613,5 кв.м. до житлової зони Ж-1П, ландшафтно-рекреаційної зони Р-3 та комунально-складської зони КС-6П. з вимогами позивача, реквізитами нормативно-правового акта, судовим розглядом справи в порядку письмового провадження. Публікацію оголошення провести в найкоротші терміни та надати підтвердження публікації зазначеного оголошення.

На виконання вказаної ухвали, відповідачем, в якості доказів на підтвердження оприлюднення на офіційному сайті Стрижавської селищної ради оголошення про відкриття провадження у даній справі надано роздруківку з офіційного сайту Стрижавської селищної ради оголошення та копію сторінки газети "Подільська Зоря" від 01.12.2022 №45 (8939).

Вищезазначене свідчить про те, що судом апеляційної інстанції усунуто порушення процесуального права та дотримано процедури розгляду спорів про визнання нечинним нормативно-правового акта.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.