Справа № 160/11778/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11778/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Голорбутовський Р.З.) у справі №160/11778/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по нарахуванню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ставкою у розмірі 1,5% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. бази оподаткування; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2021 №1-0463 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 4902,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що враховуючи той факт, що загальна площа квартири, що належить на праві приватної власності позивачу, складає 85,9 кв.м. тобто більше ніж 85 кв.м. податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті за квартиру нараховується на перевищення, а саме, на 0,9 кв.м. за ставкою 1,5%. Інша частина бази оподаткування, оподатковується за нульовою ставкою згідно рішень Дніпровської міської ради №12/27 від 06.12.2017 та №4/32 від 23.05.2018.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.09.2021 №1-0463 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині суми визначеного зобов`язання у розмірі 4732,50 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача та невірно застосовано норми матеріального права. Так рішення податкового органу, яким нараховано позивачу грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за спірний період прийняті у відповідності до норм чинного законодавства. Рішення органу місцевого самоврядування не встановлює нульової ставки податку, на як посилається суд першої інстанції, крім того, органи місцевого самоврядування не можуть збільшувати граничну межу об`єкта оподаткування у даних правовідносинах.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.07.2012.

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.09.2021 №1-0463, яким нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2020 роки у розмірі 4902,87 грн.

Так податковий орган визначив суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018 рік у сумі 1446,52 грн із розрахунку 1,5% ставки податку від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року (55,85 грн) за 25,9 кв.м., за 2019 рік у сумі 1621,34 грн із розрахунку 1,5% ставки податку від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року (62,60 грн) за 25,9 кв.м., за 2020 рік у сумі 1835,01 із розрахунку 1,5% ставки податку від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року (70,85 грн) за 25,9 кв.м., як власнику квартири загальною площею 85,9 кв.м., що підтверджується наданим до суду розрахунком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку про недоведеність оскарженого рішення в частині, враховуючи площу об`єкта оподаткування та рішення місцевого органу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Дніпровською міською радою №12/27 від 06.12.2017 із змінами, внесеними рішенням №4/32 від 23.05.2018 встановлено пільги зі сплати згаданого податку для об`єктів житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб, у тому числі у період з 2018 по 2020 рік, зокрема, на квартиру/квартири, загальна площа яких не перевищує 85 квадратних метрів встановлена нульова ставка податку.

Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції, що з урахуванням встановлених рішенням Дніпровською міською радою №12/27 від 06.12.2017 із змінами, внесеними рішенням №4/32 від 23.05.2018, пільги зі сплати податку для об`єктів житлової нерухомості, 85 квадратних метрів належної позивачеві на праві приватної власності квартири оподатковується за нульовою ставкою, а перевищення вказаного показника у розмірі 0,9 квадратних метрів оподатковується податком за ставкою 1,5% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року.

Таким чином доводи відповідача щодо обчислення податку, без врахування рішення місцевого органу, є помилковими та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно не застосована нульова ставка з податку для об`єктів житлової нерухомості на 85 квадратних метрів належної позивачеві на праві приватної власності квартири, та обґрунтовано прийнято рішення про часткове скасування оскарженого рішення податкового органу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача, що рішення місцевого органу не відповідає положенням ПК України, скільки правомірність такого рішення не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст.9 КАС України не є предметом судового розгляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року у справі №160/11778/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак