Справа № 500/4023/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/4023/22

14 грудня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася позовна заява ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28 липня 2022 року №57 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, пункту 10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" № 889-УІІІ від 10 грудня 2015 року,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 25.07.2022 ОСОБА_1 періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 до стажу державної служби,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 із пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІУ на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, пункту 10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 25.07.2022 з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.07.2022 звернулася в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перехід із пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по віку, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки станом на 01.05.2016 займала посаду державної служби і мала більш як 10 років стажу державної служби для призначення такого виду пенсії.

У відповідь 09.08.2022 за №1900-0204-8/21339 отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, прийняте за принципом екстериторіальності від 28.07.2022 №57 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю станом на 01.05.2016 - 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців. При цьому до стажу державної служби позивачу станом на 01.05.2016 зараховано 7 років 04 місяці 22 дні за період з 11.02.2009 по 01.05.2016.

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) страховий стаж позивача становить 44 роки 1 місяць 28 днів. До стажу державної служби позивачу не зараховано періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 в органах державної податкової інспекції (служби), що становить 16 років 10 місяців 28 днів.

З такими твердженнями позивач не згідна, вважає вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006, з 03.04.2006 по 10.02.2009 та у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

29.11.2022 відповідачами подано до суду відзиви на позовну заяву ОСОБА_1 .

У своєму відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.07.2022 щодо переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі також - Закон №1058-ІV) на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №899-VІІІ (далі також - Закон №899-VІІІ) за принципом екстериторіальності винесено рішення від 28.07.2022 №57 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №899-VІІІ.

Підставою для винесення вищевказаного рішення послугувало те, що станом на 01.05.2016 позивач набула 7 років 04 місяці стажу державної служби, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до Закону №899-VIII.

Спірне рішення, на думку відповідача, прийнято на підставі норм чинного законодавства, так як Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі також - Закону №3723-ХІІ), але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Окрім того, згідно роз`яснень управління Державної служби України щодо зарахування до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, періодів роботи в органах державної податкової служби на посадах, за якими присвоюються спеціальні знання, то віднесення посад державних службовців до відповідних категорій посад державних службовців здійснюється відповідно до статті Закону №3723-ХІІ. Посади працівників органів державної податкової служби цією статтею не передбачені.

Зважаючи на те, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби відсутні законні підстави для переведення її на пенсію за нормами Закону №889-УІІІ Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви повністю.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у відзиві вказує, що листом від 09.08.2022 №1900-0204-8/21339 позивача повідомлено про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Щодо позовної вимоги зарахувати до стажу державної служби період роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 посилається на Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-ХИ, яким було передбачено, що Рада Міністрів України Української PCP встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання. Подальшими редакціями вказаного Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюється спеціальні звання.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців" від 12.09.1997 №503-р, чинного на час періоду роботи позивача, до 4-7 категорій посад державних службовців було віднесено відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях, на яких не поширювалися спеціальні звання.

Тобто періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Враховуючи зазначене, періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посада позивача за вказані періоди не відноситься до посад державних службовців визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити повністю.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.07.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про переведення із пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

До заяви надані наступні документи: паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, трудова книжка від 28.09.1977 та вкладиш до трудової книжки від 10.04.1998 серії НОМЕР_1 , довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.07.2022 №95 та №96, довідка про реорганізацію від 18.07.2022 №356, наказ про реорганізацію структурних підрозділів Підгаєцької райдержадміністрації від 12.01.2021 №8/01-03, свідоцтво про укладення шлюбу від 11.06.1983 серії НОМЕР_2 .

На підставі поданої заяви та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності винесено рішення від 28.07.2022 №57 про відмову у позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", оскільки стаж роботи на державній службі станом на 01.05.2016 складає 7 років 04 місяці, тобто менше 10 років які передбачені діючим законодавством.

Про вказане рішення позивача листом від 09.08.2022 за №1900-0204-8/21339 повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів позивач звернулася до суду за захистом своїх пенсійних прав з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №899-VІІІ, який набув чинності 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII - втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 25 Закону України №3723-XII установлюються такі категорії посад державних службовців: перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, інші прирівняні до них посади; четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону України №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини перша, четверта статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13, зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Також зазначена правова позиція узгоджуються з правовою позицією яка викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16а.

З копії трудової книжки, яка долучена до матеріалів справи, видно, що позивач працювала в Державній податковій інспекції по Підгаєцькому району:

запис №13 - 12.03.1992 призначена на посаду начальника відділу обліку та звітності (наказ №19-л від 12.03.1992);

запис №14 - 27.09.1993 призначена на посаду начальника відділу обліку та обробки даних (наказ №37-л від 27.09.1993);

запис №15 - 21.11.1994 призначена на посаду головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань та контролю за валютними операціями (наказ №47 від 21.11.1994);

запис №16 - 13.01.1995 - прийняла присягу на вірність державного службовця (наказ №32 від 13.01.1995);

пропущено запис

запис №17 - 15.03.1993 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби (наказ №12-л від 15.03.1993);

Державна податкова інспекція у Підгаєцькому районі

запис №18 - 26.11.1996 призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб в порядку переводу (наказ №3-0 від 26.11.1996);

запис №19 - 15.10.1997 у зв`язку із ліквідацією ДПА по Підгаєцькому району і утворенням Бережансько-Підгаєцької міжрайонної державної податкової адміністрації переведена на посаду старшого податкового інспектора відділу організації і стягнення податків з юридичних осіб (наказ ОДПА №121 від 28.07.1997, наказ №2л від 15.10.1997 по Б-Підг. МР ДПА);

Бережансько-Підгаєцька міжрайонна державна податкова адміністрація перейменована на Бережанську міжрайонну державну податкову інспекцію

запис №20 - 10.04.1998 призначена в порядку переміщення старшим державним податковим інспектором сектору по роботі з платниками податків (наказ Бережанської МРДПІ №13-л від 10.04.1998);

запис №21 - 10.05.1999 призначена в порядку переміщення на посаду начальника відділу справляння податків і зборів з юридичних осіб та примусового стягнення податків Підгаєцького відділення (наказ №19-Л від 10.05.1999 Бережанської МРДПІ);

запис №22 - 10.04.2000 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора сектору справляння податків і зборів з юридичних осіб, примусового стягнення податків та економічного аналізу (наказ №9-Л від 10.04.2000 по Бережанській МРДПІ);

запис №23 - 01.07.2000 переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи справляння податків з юридичних осіб та примусового стягнення податків (наказ №15-Л від 01.07.2000 по БМРДПІ);

запис №24 - 01.09.2003 переведена на посаду головного державного податкового ревізора групи справляння податків з юридичних осіб, масово-роз`яснювальної роботи і роботи зі зверненнями громадян Підгаєцького відділення (наказ №19-0 від 01.09.2003 по Бережанській МРДПІ);

запис №25 - 01.09.2003 переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи справляння податків із юридичних осіб масово-роз`яснювальної роботи і роботи із зверненнями громадян Підгаєцького відділення (наказ №22-0 від 01.09.2003 по Бережанській МРДПІ);

запис №26 - 01.08.2004 у зв`язку із ліквідацією Бережанської МРДПІ та створенням Козівської МРДПІ призначена в порядку переводу на посаду головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Підгаєцького відділення (наказ №1-0 від 01.08.2004);

запис №27 - 01.02.2005 призначена на посаду завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Підгаєцького відділення (наказ №3-0 від 01.02.2005);

запис №28 - 01.09.2005 призначена на посаду заступника начальника Підгаєцького відділення - завідувача сектору податку на додану вартість (наказ №22-0 від 01.09.2005);

запис №29 - 01.11.2005 призначена на посаду заступника начальника Підгаєцького відділення-завідувача сектору оподаткування юридичних осіб (наказ №32-0 від 01.11.2005);

запис №30 - 01.03.2006 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби 3 рангу (наказ №3-0 від 27.02.2006);

запис №31 - 31.03.2006 у зв`язку із реорганізацією звільнена в порядку переводу в Бережанську МДПІ згідно п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №6-0 від 31.03.2006 Козівської МДПІ);

запис №32 - 03.04.2006 у зв`язку із реорганізацією та створенням Бережанської МДПІ призначена в порядку переводу на посаду заступника начальника Підгаєцького відділення, завідувача сектором оподаткування юридичних осіб (наказ №1-0 від 03.04.2006);

запис №33 - 10.02.2009 звільнена з посади заступника начальника Підгаєцького відділення, завідувача сектору оподаткування юридичних осіб у зв`язку із переведенням на посаду начальника фінансового управління районної державної адміністрації п.5 ст.36 КЗпП України (наказ №4-0 від 09.02.2009 Бережанської МДПІ).

Стаття 1 Закону №3723-ХІІ визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. (частина друга статті 2 Закону №3723-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання чинності Законом №889-VІІ. Абзацами першим-третім пункту 2 цього Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Як видно з розрахунку стажу (форма РС-право) страховий стаж позивача становить 44 роки 1 місяць 28 днів. До стажу державної служби позивачу як державному службовцю зараховано період з 11.02.2009 по 01.05.2016, що становить 7 років 4 місяці, не зараховано періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 в органах державної податкової інспекції (служби), що склало 16 років 10 місяців 26 днів.

Враховуючи наведені вище норми законодавства України, суд дійшов висновку, що спірний період роботи позивача з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 в податкових органах підлягає зарахуванню до стажу роботи державної служби.

Таким чином, з огляду на безперервність перебування на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 12.03.1992 по 01.05.2016 станом на 01.05.2016 мала стаж роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, на час досягнення пенсійного віку працювала на посаді державної служби, має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а відтак є всі підстави для переведення її з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

За таких встановлених обставин наявні законні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.07.2022 №57 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язання призначити таку пенсію з дня звернення 25.07.2022, зарахувавши спірні періоди її роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 до стажу державної служби.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є суб`єктом владних повноважень, що зобов`язаний вчинити дії на виконання рішення суду, оскільки відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу

Як випливає із пункту 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Оскільки позивач зареєстрована та проживає у межах територіальної юрисдикції Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, то саме цей пенсійний орган зобов`язаний на виконання рішення суду зарахувати позивачу спірний період роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 в податкових органах до стажу роботи державної служби та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати звернення 25.07.2022.

Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією №33 від 17.10.2022.

Згідно із частинами першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн з кожного.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.07.2022 №57 про відмову ОСОБА_1 у переведенні із пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII з 25.07.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 14 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.