Справа № 500/2711/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2711/22 пров. № А/857/15609/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року (головуючий суддя: Мірінович У.А., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Тернопільській області, 22.07.2022 звернулося до суду з позовом, в якому, просило стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг на суму 362696,64 грн:

- по платежу податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 336322,21 грн на р/р НОМЕР_2 , код одержувача 37977599, МФО 899998, код бюджетної класифікації 11010500, банк одержувача Казначейство України (ЕАП);

- по платежу військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 26374,43 на р/р НОМЕР_3 , код одержувача 37977599, МФО 899998, код бюджетної класифікації 11011001, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Обґрунтовує позов тим, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами, яка виникла в результаті несплати грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Зазначає, що податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача, за результатами якої встановлено порушення, які призвело до неутримання та неперерахування до бюджету податкових зобов`язань. За результатом проведеної перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення про донарахування податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій, які відповідачем оскаржено в адміністративному та в судовому порядку, рішення суду набрали законної сили.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг на суму 258861 (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят одна) гривня 50 коп., з яких:

- по платежу податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 240474,39 грн на р/р UA0019751, код одержувача 37977599, МФО 899998, код бюджетної класифікації 11010500, банк одержувача Казначейство України (ЕАП);

- по платежу військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 18387,11 грн на р/р UA0019001, код одержувача 37977599, МФО 899998, код бюджетної класифікації 11011001, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 103835,14 грн за період з 02.08.2017 по 29.02.2020 по сплаті податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування та військового збору відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 103835,14 грн за період з 02.08.2017 по 29.02.2020 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовну заяву задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представником відповідача, 28.11.2022, подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представником відповідача, 05.12.2022 подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні.

Однак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні цього клопотання необхідно відмовити, оскільки участь представника відповідача в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Представник позивача Фесюк Л.І. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є фізичною особою-резидентом та перебуває на податковому обліку в Тернопільському управлінні ГУ ДПС у Тернопільській області.

Станом на 16.06.2022, у ОСОБА_1 наявний податковий борг перед держаним бюджетом на загальну суму 362696,64 грн, який включає:

- заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 336322,21 грн, з них: 192243,51 грн - податкових зобов`язань, 48230,88 - грн штрафних санкцій та 95847,82 грн пені;

- заборгованість зі сплати військового збору, що сплачується фізичним особами за результатами річного декларування в розмірі 26374,43 грн, з них: 14382,04 грн донарахована сума збору, 4005,07 грн штрафних санкцій та 7987,32 грн пені.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, результати якої оформлено актом від 27.01.2020 № 91/19-00-33-02/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення:

- підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, абз. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: недекларування та несплату платником податків податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: недекларування та несплату платником податків військового збору;

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту «в» пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

За результатами перевірки контролюючим органом, на підставі встановлених порушень, винесено податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № від 24.02.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 240304,39 грн;

- № 2 від 24.02.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 20025,36 грн;

- № 000263302 від 24.02.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму штрафних санкцій 170,00 грн.

Скориставшись своїм правом на адміністративне оскарження, ОСОБА_1 оскаржив відповідні податкові повідомлення-рішення до вищестоящого органу, проте рішенням про результати розгляду скарги від 07.05.2020 №15510/6/99-00-08050406 ДПС України податкові повідомлення-рішення від 24.02.2020 № № , 2, 000263302 - залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідач 09.06.2020 звернувся до суду із відповідним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.02.2020 № № , 2, 000263302

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 500/1326/20 в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.02.2020 № , № та № - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2021 року у справі № 500/1326/20 (пров. № А/857/2983/21) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 500/1326/20 - без змін.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що суми податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 192243,51 грн основного платежу та 48230,88 - грн штрафних санкцій, а також сума військового збору, що сплачується фізичним особами за результатами річного декларування в розмірі 14382,04 грн основного платежу, 4005,07 грн штрафних санкцій, - є узгодженими за результатами судового оскарження станом на 07.05.2021, а тому заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами з податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 258861,50 грн, є податковим боргом, який підлягає стягненню.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 103835,14 грн необхідно відмовити, оскільки для грошових зобов`язань, які визначено податковим органом за результатами проведеної перевірки, встановлено інший порядок розрахунку пені, регламентований підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, аніж для грошових зобов`язань щодо яких перевіркою виявлено його заниження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції лише у цій частині.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з розрахунком пені, наявного в матеріалах справах, відповідачу нараховано пеню:

- на суму заниженого податкового зобов`язання (військовий збір) 16020,29 грн за період з 02.08.2018 по 29.02.2020 в сумі 7987,32 грн (а. с. 22);

- на суму заниженого податкового зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування) 192243,51 грн за період з 02.08.2018 по 29.02.2020 в сумі 95847,82 грн (а. с. 23).

Відповідно до норм пп. 14.1.162 п. 14.1 ст.14 ПКУ України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Нарахування пені здійснюється у порядку, встановленому ст. 129 Податкового кодексу України.

При нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України).

При нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). (пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України).

Нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, закінчується в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення (пп. 129.3.4-1 п. 129.3 ст. 129 ПК України).

На суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (абз/ 2 п. 129.4 ст. 129 ПК України).

Відповідно до абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, а тому нарахування пені повинно здійснюватися за весь період заниження податкового зобов`язання на суму цього заниження.

Отже, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, оскільки згідно розрахунків пені, така нарахована у розмірі 103835,14 грн (військовий збір - 7987,32 грн; податок на доходи фізичних осіб 95847,82 грн), зокрема, на суму заниженого податкового зобов`язання в розмірі 192243,51 грн (податок на доходи фізичних осіб) та на суму заниженого податкового зобов`язання в розмірі 16020,29 грн (військовий збір), правомірність збільшення яких підтверджена у судовому порядку, суд апеляційної інстанції вважає, що дії позивача, відповідають правовому регулюванню, встановленому підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 та пунктом 129.2 статті 129 ПК України.

Щодо покликання суду першої інстанції, що у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 103835,14 грн необхідно відмовити, оскільки для грошових зобов`язань, які визначено податковим органом за результатами проведеної перевірки, встановлено інший порядок розрахунку пені, регламентований підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, аніж для грошових зобов`язань щодо яких перевіркою виявлено його заниження, то суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими.

Оскільки, інше формулювання редакції статті 129 ПК України, на яке покликається суд першої інстанції, не змінило правового регулювання моменту початку нарахування пені, а лише усунуло суперечності у її деяких положеннях. На користь викладеного, свідчать і подальші зміни внесені до статті 129 ПК України Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві». Отже, внесеними змінами законодавець фактично вчергове уточнив норму права, формулювання якої з 01 січня 2017 року викликало її помилкове застосування у подібних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція щодо застосування підпункту 129.1.1 пункту 129.1 та пункту 129.2 статті 129 ПК України викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 380/7694/20.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 103835,14 грн, за період з 02.08.2017 по 29.02.2020, по сплаті податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування та військового збору підлягають задоволенню. Відтак, відмовляючи у задоволенні позову у цій частині суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови у цій частині.

В іншій частині суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а тому рішення суду у цій частині підлягає залишенню без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 500/2711/22 скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нову постанову у відповідній частині.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню за період з 02.08.2017 по 29.02.2020:

- по платежу «податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» в сумі 95847 грн 82 коп (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот сорок сім гривень вісімдесят дві копійки) на р/р UA0019751, код одержувача 37977599, МФО 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації 11010500;

- по платежу «військовий збір» в сумі 7987 грн 32 коп (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень тридцять дві копійки) на р/р НОМЕР_3 , код банку одержувача 37977599, МФО 899998, код бюджетної класифікації 11011000.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 15.12.2022.