Справа № 300/2078/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. справа № 300/2078/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо проведення виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки №9/1/3180 від 04.08.2021, яку виготовлено відділом оформлення допомоги, військових пенсій та пільг сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 після її перерахунку з 01.04.2019 з обмеженням максимального розміру; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату з 01.04.2019 на підставі довідки №9/1/3180 від 04.08.2021, яку виготовлено відділом оформлення допомоги, військових пенсій та пільг сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", при здійснені перерахунку пенсії за вислугу років згідно нової довідки №9/1/3180 від 04.08.2021 змінено відсотки основного розміру пенсії з 86% на 70% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії. Позивач вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватись із застосуванням норми, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на час призначення пенсії. Стверджує, що пенсійний орган при перерахунку пенсії згідно вказаної довідки протиправно застосував критерій обмеження максимального розміру пенсії. Зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням 86% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, однак відповідач протиправно відмовив у здійсненні такого перерахунку.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на виконання рішення суду від 30.12.2021 у справі №300/7153/21 пенсійним органом проведено перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 , внаслідок якого розмір пенсійної виплати становить 30271,68 грн., однак відповідно до вимог чинного законодавства пенсія виплачується в максимальному розмірі 19340,00 грн. Зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення на відповідача не покладено, відтак перерахунок пенсії позивача здійснено виходячи з 70% грошового забезпечення. Стверджує, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії, а саме стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не визнавалася неконституційною, натомість визнавалися неконституційними зміни до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII на 2016 рік. Сама стаття 43 щодо максимального розміру пенсії чи на 2017 рік, чи на 2018 рік, а також на 2019, 2020 та 2021 роки не визнавалася неконституційною та є чинною. Звертає увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду (а.с.39).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 1999 року призначена пенсія за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Відповідно до протоколу за пенсійною справою ХД- (Міноборони) від 01.12.2017 основний розмір пенсії ОСОБА_1 визначений в розмірі 86% від грошового забезпечення (а.с.11 зворот).

З 01.01.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з 70% грошового забезпечення за прирівняною посадою, яку позивач займав на день звільнення (а.с.12).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі №0940/53/19, яке набрало законної сили 19.11.2019, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.01.2018 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 86% грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі №0940/53/19 відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із застосуванням 86% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі №300/7153/21, яке набрало законної сили 01.02.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за №9/1/3180 від 04.08.2021 про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019, та здійснити з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі №300/7153/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок позивачу пенсії за вислугу років із врахуванням таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 5640,00 грн., оклад за військове звання - 1410,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 50% - 3525,00 грн., середньомісячні суми додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці, у тому числі, премія 18753,00 грн. Всього - 29328,00 грн. Розмір основної пенсії визначений у розмірі 70% грошового забезпечення в сумі 20529,60 грн. Із врахуванням доплати 25% (5850,94 грн.), індексації (2874,14 грн.), надбавки як інваліду війни 3 групи (580,20 грн., 50 грн., 386,80 грн.) загальний розмір пенсії позивача становить 30271,68 грн. До виплати визначено 19340,00 грн. (а.с.46).

21.04.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії згідно довідки №9/1/3180 від 04.08.2021у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром (а.с.27).

Відповідач листом від 05.05.2022 за №16-1602/Б-02/8-0900/22 повідомив про те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі №300/7153/21 органом пенсійного фонду проведено перерахунок ОСОБА_1 . Після проведеного перерахунку щомісячний розмір пенсії складає 19340,00 грн. Зазначено, що у випадку перерахунку призначеної пенсії пенсіонерам-військовослужбовцям на підставі оновленої довідки, за правилами Постанови №704 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії у розмірах, що отримують військовослужбовці за відповідною посадою) таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного законодавства на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність. Вказано, що згідно частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Станом на січень 2022 року частина 7 статті 43 вказаного Закону не викладена в редакції рішення Конституційного суду №7-рп/2016 від 20.12.2016. У зв`язку із цим, у пенсійного органу немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для проведення перерахунку пенсії без застосування обмеження її максимальним розміром (а.с.29).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі також - Закон № 2262-XII).

Статтею 63 Закону №2262-XII визначено підстави для перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до частини 4 цієї статті усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі також - Порядок №45).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків, державних податкових інспекцій Державної фіскальної служби, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, та пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надалі також - Постанова №704).

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пунктом 1 якої, що був чинним до 05.03.2019, було постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 6 Постанови № 103 внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додавались. Так, пунктом 2 цих Змін внесені зміни до Порядку № 45, зокрема:

- абзац 1 пункту 5 викладено в такій редакції:

5. Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

- додаток 2 до Порядку викласти в новій редакції (форму ДОВІДКИ про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/3858/18 від 12.12.2018 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою від 05.03.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд залишив без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018. Верховний Суд постановою від 12.11.2019 залишив без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі № 826/3858/18.

Надалі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/6453/18 від 29.01.2020 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким вносилися зміни у Порядок № 45 (зокрема, у пункти 1, 2, 3, 5 та додаток 2, а також доповнено цей Порядок додатком 3).

Згідно із частиною 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Отже, з 05.03.2019 пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, діяло обмеження загального розміру пенсії, за якою Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

В 2002 році у вказану статтю були внесені зміни Законом №51-IV від 04.07.2002, які набрали чинності з 01.01.2003 згідно яких загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому, пунктом 23 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, було внесено зміни у частину 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно яких, цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).

Таким чином, з 01.04.2014 положення частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, максимальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, що важливо, діючого службовця, якщо розмір його грошового забезпечення використаний для перерахунку пенсії особи за прирівняною посадою.

Відповідач, аргументуючи свою правову позицію зазначив, що керувався чинним на час проведення перерахунку законодавством.

Як встановлено судом, на виконання рішення суду в справі №0940/53/19 відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2018 із застосуванням 86% відповідних сум грошового забезпечення визначених станом на 01.03.2018.

На виконання рішення суду в справі №300/7153/21 органом пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки за №9/1/3180 від 04.08.2021 про розмір його грошового забезпечення, із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії станом на 05.03.2019. При цьому, розмір пенсії визначено із розрахунку 70% грошового забезпечення.

Суд зауважує, що в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі №0940/53/19 сформований висновок про право позивача на перерахунок, обчислення і виплату пенсії за вислугу років у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення стосується саме грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, у відповідності до положень Постанови №103 і Порядку №45, які були чинними в період з 01.01.2018 по 05.03.2019, тобто, без врахування всіх отримуваних за відповідною прирівняною посадою додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №704 з 01.03.2018 значно підвищено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) військовослужбовців, чого не мало місце при призначенні позивачу пенсії. Натомість пенсія позивачу до 01.03.2018 обчислювалася від видів і сум грошового забезпечення, розрахованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.

У зв`язку з скасуванням пункту 1, 2 Постанови №103 з 01.04.2019 (першого календарного дня місця, що настає за датою 05.03.2019) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та премії, розрахованих згідно з постановою №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

При цьому, слід зауважити, що військовослужбовці, яким призначається пенсія з 01.03.2018 мають право на розрахунок її розміру, виходячи із значення 70% грошового забезпечення із врахуванням основних і додаткових її видів/складових, оскільки уряд України значно підвищив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) такої категорії посадових осіб.

Відтак, може скластися ситуація (а у досліджуваному випадку вже склалася), за якої військовослужбовці, які до звільнення в порівнянні із діючими військовослужбовцями займали одну і ту ж посаду, мають одне і те ж звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення та розмір премії, матимуть різний розмір пенсії. Так, ті військовослужбовці, які вийшли на пенсію до 01.03.2018, претендують і вимагають в судовому порядку відсоткове значення, більше ніж 70% із відповідної суми грошового забезпечення визначеного за Постановою № 704, хоча їх грошове забезпечення при призначенні пенсії не обчислювалося згідно Постанови № 704, тоді як діючі та колишні військовослужбовці, які отримали право на пенсію після цієї дати, зокрема й після 01.03.2018, та яким грошове забезпечення обчислюється (обчислювалося) у розмірі, передбаченому вказаною Постановою № 704, мають право на обрахунок пенсії, виходячи максимально з 70% їх грошового забезпечення за посадою, з якої вони звільнилися зі служби.

Суд переконаний, що таке правове регулювання спірних відносин є несправедливим по відношенню до військовослужбовців, які отримали/отримують право на пенсію, зокрема після 01.03.2018, та створює дискримінацію у праві на належне пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії громадян, які отримують пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

При цьому слід наголосити, що саме з грошового забезпечення діючих військовослужбовців розраховуються розміри пенсій осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Визначення різних підходів до порядку обчислення розміру пенсійного забезпечення однієї категорії громадян порушує принцип рівність усіх громадян у своїх правах перед законом, принцип правової визначеності в частині однакового застосування діючої норми закону на час обрахунку (призначення чи перерахунку пенсії, якщо такий перерахунок здійснюється на тих самих умовах, що й призначення) пенсії однієї і тієї ж категорії осіб згідно Закону № 2262-ХІІ, внаслідок чого не забезпечується рівне право на соціальних захист, з огляду на положення статей 8, 21, 24, 46 Конституції України.

Таким чином, у колишнього військовослужбовця, який отримає нову довідку про склад грошового забезпечення станом на березень 2019 року для перерахунку пенсії на підставі Постанови №704, відбудуться фактичні зміни у його пенсійному забезпеченні та, відповідно, в правовому регулюванні відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії, оскільки попередній розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відповідно до Постанови №103 взятий станом на 01.03.2018.

З урахуванням вказаного відсутні процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленої у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), оскільки змінюються фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин з врахуванням висновку, викладеного в іншій постанові Великої Палати Верховного Суду (від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19, адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).

Суд керується висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99. У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, у випадку перерахунку призначеної пенсії військовослужбовця на підставі оновленої довідки, виданої станом на березень 2019 року за правилами Постанови №704 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.

У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі №640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин, на переконання суду у цій справі є достатньо справедливим.

Аналогічний підхід щодо обчислення розміру пенсії та відсотків від заробітку для нарахування пенсійних виплат при проведенні її перерахунку з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, застосований Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо іншої категорії пенсіонерів, виплата пенсій яким (як і військовослужбовцям) здійснюється не із солідарної системи пенсійного фонду, а за рахунок коштів Державного бюджету України, зокрема колишніх співробітників органів прокуратури та суддів.

Зокрема, у постановах від 12.01.2022 у справі №140/16989/20, від 29.12.2021 у справі №580/5/21, від 21.12.2021 у справі 580/5962/20, від 17.09.2021 у справі №580/1285/20, від 08.09.2021 у справі №340/3185/19, від 20.01.2021 у справі №640/1744/20, в яких предмет спору стосувався перерахунку пенсії працівників прокуратури, що вийшли на пенсію при дії положення закону із правом на обрахунок пенсії від заробітку до 90%, а при отриманні нової довідки із значно вищим складом заробітної плати - до 60%. Верховний Суд в у вказаних постановах, переглядаючи спори про не застосування органами пенсійного фонду при перерахунку пенсії колишніх прокурорських працівників 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, сформував правовий висновок, за змістом якого право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень). При цьому не має значення з настанням якої обставини позивач пов`язує право на перерахунок пенсії, Постанови Уряду України №657 чи №1013, оскільки перерахунок призначеної пенсії працівникам органів прокуратури може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність. Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляд справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в останній актуальних постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 дійшов таких висновків, що явно є ідентичними до спірних правовідносин, зокрема: " 24. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

25. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами".

" 27. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII".

Як і у цій справі, на час отримання позивачем (колишнім співробітником податкової міліції) нової довідки за показниками станом на 05.03.2019 (№9/1/3180 від 04.08.2021) і звернення її до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, кореспондуючись до коментованих висновків Верховного Суду, суд касаційної інстанції вказує, що положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яким передбачалося право на обчислення розміру пенсії працівників прокуратури до 90% розміру заробітку, вже не були чинними, а на час перерахунку за новою довідкою таке значення не може перевищувати 70%.

В постанові від 27.09.2021 у справі №580/585/21, в якій предметом спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням нових довідок про розмір грошового забезпечення (із значно більшим розміром, в порівнянні до такого, який отримувався на час набуття права на відставку), суд касаційної інстанції також надав правову оцінку різним відсотковим значенням суддівської винагороди, які визначалися для суддів у відставці в розмірі від 80% до 90% до 08.06.2016 (при застосуванні суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI в редакції від 07.07.2010) та від 50% (при застосуванні значно підвищеної суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII в редакції від 02.06.2016).

У вказаній постанові Верховний Cуд дійшов висновку, що оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI. Колегія суддів зазначила, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

Cуд зауважує, що у вказаних двох категоріях пенсіонерів (колишніх працівників органів прокуратури і суддів) Верховний Суд дійшов єдиного висновку, що у випадку перерахунку призначеної пенсії, таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність (незалежно, чи це різні закони, чи різні редакції одного закону). В протилежному - порушуватиметься принцип співмірності в одному періоді часу між правами на пенсію однієї категорії службовців за ідентичними посадами: між особами яким пенсія перераховується, і яким вона призначається вперше.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Останні зміни у статтю 13 Закону №2262-XII, яка визначає розміри пенсії за вислугу років і встановлює її максимальний розмір не більше, зокрема, 70% відповідних сум грошового забезпечення, який розраховується згідно статті 43 цього Закону, обумовлені необхідністю запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, збільшення надходжень до бюджету та удосконалення окремих положень Податкового кодексу України, а також необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, недопущення втрат бюджету, та забезпечення соціальної підтримки громадян, виходячи з фінансових можливостей держави.

Слід зауважити, що аналіз практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовується судами з Конвенцією як джерело права, вказує на те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Таким чином, ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)).

Суд зазначає, що хоча виплати грошового забезпечення є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак зміна, після набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18 законної сили, відсоткової складової грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії особам, яким така призначена у відповідності до Закону №2262-ХІІ, не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Суд констатує, що нарахований ОСОБА_1 основний розмір пенсії за вислугою років із застосуванням показника 70% грошового забезпечення (за нормою, чинною на день перерахунку) за даними нової (останньої) довідки №9/1/3180 від 04.08.2021, за показниками станом на 05.03.2019 становить 20529,60 грн., є в майже в сім разів більшим від основного розміру пенсії - 2923,01, обчисленої в значенні 86% грошового забезпечення за показниками станом до 18.01.2018, та в чотири рази більшим від основного розміру пенсії - 7402,50 грн., обчисленої в значенні 86% грошового забезпечення за показниками станом на березень 2018 року.

Застосувавши при перерахунку пенсії позивача норми статей 13, 43, 63 Закону № 2262-ХІІ в системному зв`язку, територіальним органом пенсійного фонду дотримано принцип верховенства права, оскільки забезпечено однаковий підхід для обрахунку розміру пенсії для однієї і тієї ж категорії осіб за однакових умов (від розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за прирівняною посадою).

Отже, в спірному випадку не відбулося звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення, зокрема його права на "мирне володіння майном" - пенсією за вислугою років, обрахованою в конкретному розмірі внаслідок її перерахунку з 01.04.2019.

Суд звертає особливу увагу на некоректне покликання позивача на фактичні обставини і висновки, встановлені Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18, оскільки вони зроблені щодо обставин перерахунку з 01.01.2018 пенсії, виходячи з складових грошового забезпечення, та порядку перерахунку пенсії за вислугою років, відповідно до положень пунктів 1, 2 Постанови № 103. Водночас, надалі спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19, в якій суд касаційної інстанції відновив право колишнього військовослужбовця на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, а також відповідного перерахунку його пенсії з 01.04.2019.

Отже, із дати ухвалення Верховним Судом (як судом першої інстанції) 04.02.2019 рішень в досліджуваних правовідносинах змінилися спірні фактичні обставини, так як в цій справі і у зразковій справі № 240/5401/18 оскаржуваний перерахунок з 01.01.2018 в першу чергу мав місце у відповідності до Постанови № 103 (про що зазначено в мотивувальній і резолютивній частинах таких рішень). Втім, станом на 01.04.2019 і на час вирішення цієї справи Постанова №103 вже не діє, у зв`язку із визнанням всіх її положень нечинними, тоді як позивач наполягає на врахуванні вже нової довідки №9/1/3180 від 04.08.2021 із показниками і видами відповідного грошового забезпечення станом на березень 2019 року.

Крім того, хоча і правове регулювання частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не зазнало змін, проте змінився підхід Верховного Суду до вирішення подібних публічно-правових спорів, оскільки фактичні обставини наповнилися новим змістом, а саме, як слідує у справі яка розглядається, позивач з 01.04.2019 в судовому порядку отримав право на перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення (станом на березень 2019 року), який значно перевищує той, що був врахований при перерахунку пенсії в березні 2018 року за показниками станом на 01.03.2018.

Також, рішення суду у зразковій справі №240/5401/18 ухвалено на відновлення порушених прав станом на 04.02.2019, а його резолютивний зміст не може за правилами процесуального закону врегульовувати будь-які правовідносини на майбутнє.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням 86% відповідних сум грошового забезпечення. Відтак, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату йому пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, суд зазначає наступне.

08.07.2011 прийнято Закон України №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 (надалі також - Закон №3668-VI), частиною другою якого було визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим ж Законом №3668-VI внесено зміни до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, частину 5, яка із врахуванням змін, внесених Законом №1080-VIII від 12.04.2016 є частиною 7, викладено в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність"" (підпункт 8 пункту 6 розділу II).

В подальшому, із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII вказану частину статті 43 Закону №2262 доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, зокрема, положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є нечинною.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який згідно Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

На переконання суду, внесення Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у відсутню частину 7 статті 43 змін, що полягають у зміні слів і цифр, свідчить про його нереалізованість.

Тобто, внесені вказаним Законом №1774-VIII до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 у справі №640/2500/18, від 10.09.2021 у справі №300/633/19, від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Відповідно до статті 2 Закону №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", в редакції на час спірних правовідносин, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Із матеріалів справи слідує, що позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 1999 року, отже дія вказаних положень Закону №3668-VI щодо визначення максимального розміру пенсії не застосовується до пенсії позивача.

За приписами статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На час спірних правовідносин спеціальний закон - Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не передбачає обмежень пенсії, призначених згідно цього закону, максимальним розміром.

Закон №2262-XII є спеціальним у спірних правовідносинах, а тому саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суд зауважує, що положення ст.2 Закону №3668-VІ є аналогічними за змістом положенням ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Разом з цим, застосування положень Закону №3668-VI щодо пенсіонерів органів внутрішніх справ заперечує наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

На переконання суду, невизнання в окремому порядку неконституційним допоміжного (доповнюючого) Закону№3668-VI не змінює правового регулювання спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1,8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Подібний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного суду від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20 та від 25.07.2022 у справі №580/3451/21.

Щодо доводів відповідача про те, що спірні правовідносини вже були предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 24.06.2020 (справа №580/234/19), і касаційний суд вже сформував правовий висновок в цій категорії справ, то суд вважає їх необґрунтованими. У справі №580/234/19 (справа розглянута у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду) вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 за №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 за №713). У вказаній справі зазначено, що позивач одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник льотного складу. В контексті правовідносин, що склалися, Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Законом №3668-VI від 08.07.2011, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Проте у справі, що розглядається та у справі №580/234/19 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону №2262-XII і Закону №3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі №380/12337/20.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, суд зазначає, що пенсійний орган, відмовляючи позивачу у виплаті перерахованої на підставі довідки №9/1/3180 від 04.08.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії без обмеження її максимальним розміром, діяв всупереч приписам Конституції України та Закону №2262-ХІІ.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12 жовтня 2022 року № 7-р(ІІ)/2022 у справі № 3-102/2021(231/21, 415/21) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Цим рішенням визначено, що приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Підсумовуючи наведене вище, суд з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.04.2019 з обмеженням максимального розміру та зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням проведених платежів.

Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом, суд зазначає наступне.

За змістом повідомлення про виконання судового рішення у добровільному порядку від 04.04.2022 №0900-0504-8/10014 пенсійним органом на виконання рішення суду від 30.12.2021 у справі №300/7153/21 у березні 2022 року здійснено перерахунок пенсії позивача виходячи із 70% відповідних сум грошового забезпечення та проведено виплату пенсії з обмеженням максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. До суду із позовом ОСОБА_1 звернувся 18.05.2022, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Позивач звільнений від сплати судового збору згідно пунктів 8, 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір". Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження пенсії максимальним розміром, із врахуванням проведених платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.