Справа № 420/16435/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ в порядку ст.ст.268-271, 287 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивачки, ОСОБА_1 , до відповідача, Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, ОСОБА_2 , у якому позивачка просить суд:

визнати протиправною та скасувати, винесену Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), постанову №44310648 від 13.08.2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору у розмірі 71 312,43 грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивачка стверджує про відсутність підстав для стягнення з неї виконавчого збору, оскільки задоволення вимог стягувача відбулося поза межами виконавчого провадження. Тобто виконання рішення суду відбулося без фактичного примусового виконання через державну виконавчу службу. В обґрунтування своєї позиції позивачка, посилаючись на висновки Верховного Суду, зазначає, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконацю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи справді призвели до його виконання. Оскільки в даному випадку виконання рішення суду відбулося у добровільному порядку, на думку позивачки, відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору по постанові від 13.08.2014 року по ВП №44310648.

(б) Позиція відповідача, третьої особи

Відповідач, та третя особа, незважаючи на своєчасно отримання ними матеріалів позову та ухвали суду про відкриття провадження із зазначенням права для надання відзиву на позов, пояснення, своїм правом на відзив та пояснення не скористалися, у встановлені судом строки їх не подали.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

27.10.2021 Одеський окружний адміністративний суд ухвалив поновити строк звернення до суду та відкрити провадження у справі за окремою категорією термінових адміністративних справ .

У зв`язку з довготривалою відпусткою головуючої судді Балан Я.В. згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 справа №420/16435/21 розподілена на суддю Бойко О.Я.

10.10.2022 суд ухвалив прийняти до свого провадження адміністративну справу №420/16435/21 та розпочав розгляд справи спочатку.

31.10.2022 суд ухвалив витребувати у відповідача копію матеріалів виконавчого провадження.

16.11.2022 суд продовжив розгляд справи в письмовому провадженні на підстав ч.9 ст. 205 КАС України.

IV. Обставини, встановлені судом

03.04.2014 Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області прийняв заочне рішення по цивільній справі №500/8336/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 (кредитора) та ОСОБА_3 (поручителя) про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором №0 від 21.09.2007 року в сумі 713 124,34 грн. та судового збору в розмірі 3 441 грн., що разом становить 716 565,34 грн.

05.06.2014 року виданий виконавчий лист.

На підставі зазначеного виконавчого документу було відкрите виконавче провадження (далі - ВП) №44310648, під час виконання якого постановою державного виконавця відділу від 06.08.2014 року на майно боржника - позивачки був накладений арешт на все належне їй рухоме та нерухоме майно.

13.08.2014 винесена постанова про стягнення виконавчого збору №44310648 на користь держави у розмірі 71 312,43 грн.

05.02.2015 у зв`язку з направленням виконавчого документу до іншого відділу державної виконавчої служби на підставі п.10, ч.1 ст.49 ЗУ Про виконавче провадження винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, виконавчий лист надійшов до відповідача за яким він відкрив виконавче провадження №49470104.

Постановою від 29.12.2017 року державний виконавець у ВП №49470104 наклав арешт на належний позивачці садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення 716 565,34 грн.

23.02.2018 виконавчий лист відповідач повернув стягувачу через відсутність майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ Про виконавче провадження.

15.02.2019 ухвалою Ізмаїльський міськрайонний суд за заявою стягувача, ПАТ «УкрСиббанк», видав дублікат виконавчого листа (замість втраченого) та поновив з 15.02.2019 року по 15.02.2022 року строк для пред`явлення його до виконання.

Вказаний дублікат на примусове виконання не пред`являвся.

27.05.2021 гр. ОСОБА_2 , який відповідно до договору відступлення права вимоги №28-11/19-167 від 28.11.2019 року, отримав право грошової вимоги до позивачки та надав довідку про відсутність у нього претензій майнового характеру в зв`язку з задоволенням позивачкою його вимог, як нового кредитора, в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу (27.04.2011) змінила прізвище на ОСОБА_6 .

V. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон): Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Стаття 40 ЗУ Про виконавче провадження встановлює наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Так, згідно з ч.3 цієї статті: У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

[...]У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Тобто з сукупного аналізу процитованих вище правових норм суд робить висновок, що постанова про стягнення виконавчого збору набуває статусу виконавчого листа за певних умов, відповідно до певного алгоритму дій державного виконавця з дотриманням встановлених строків. Зокрема у випадку повернення виконавчого листа стягувачу вона:

а) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа;

б) після чого, не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації, виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Разом з тим суд звертає увагу, що не у всіх випадках повернення виконавчого листа стягувачеві запускається процес перетворення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчий документ. Зокрема, як це зазначено у ч.3 ст.40 ЗУ Про виконавче провадження та в п.8 Інструкції, тільки у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону .

Звертаючись до фактів цієї справи, суд зазначає, що повернення виконавчого листа у ВП 49470104 відбулося на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження ( через відсутність майна, на яке може бути звернене стягнення), що означає в даному випадку про відсутність підстав для набуття постановою про стягнення виконавчого збору статусу виконавчого документа. Даний факт підтверджується відсутністю реєстрації постанови про стягнення виконавчого збору від 13.08.2014 в автоматизованій системі виконавчого провадження та відсутністю відкриття виконавчого провадження за даною постановою.

Крім того, суд зауважує, що на даний час, оскільки дублікат виконавчого листа державному виконавцю не пред`являвся, є чинною постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві, а строк пред`явлення його до виконання (до 15.02.2022) вже сплинув.

Таким чином, суд робить висновок про необхідність скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.08.2014.

Разом з тим суд не погоджується з доводами позивачки про те, що спірна постанова є протиправною. Адже відповідно до ч.4 ст. 27 ЗУ Про виконавче провадження: Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також суд відхиляє доводи позивачки про те, що в даному випадку мало місце добровільне виконання рішення суду в повному обсязі.

Так, відповідно до ч.9 ст.27 ЗУ Про виконавче провадження: Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивачка, стверджуючи про добровільне виконання рішення суду, посилається на довідку від ОСОБА_2 від 27.05.2021.

З огляду на зміст довідки відповідно до договору про відступлення права вимоги від 28.11.2019 ОСОБА_2 було отримано право грошової вимоги до позивачки. Також в довідці зазначено, що майнові вимоги позивачка задовольнила в повному обсязі, претензії майнового характеру до неї відсутні. Проте суд вважає вказану довідку недостатнім доказом зазначених фактів. Позивачка не зазначила конкретну дату задоволення нею майнових вимог. Однак, у будь-якому випадку, можна констатувати, враховуючи дату договору відступлення права грошової вимоги (28.11.2019) та дату складання довідки (27.05.2021), що якщо виконання рішення суду і мало місце, то задовго після відкриття виконавчого провадження, а тому воно не може вважатися добровільним.

Таким чином, суд робить висновок, що позовна вимога про визнання постанови про стягнення виконавчого збору №44310648 від 13.08.2014 протиправною не належить до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Скасувати, винесену Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), постанову №44310648 від 13.08.2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору у розмірі 71 312,43 грн.

3.У решті позовних вимог відмовити.

4.Стягнути з Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( ; 68600, м. Ізмаїл, пр. Миру,23, каб.203) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) 00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО