Справа № 450/200/21
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/200/21 Провадження № 2-а/450/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3470295 від 23.11.2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23.11.2020 о 20:30 у м. Львів по вул. Червоної Калини, 60 позивач був пасажиром транспортного засобу Вольсваген-Венто д.н.з. НОМЕР_1 . Наголошує, що не керував транспортним засобом, не здійснював зупинки та не сидів за кермом транспортного засобу, не мав жодних документів, які б посвідчували особу, посвідчення водія. Ключі від цього автомобіля та документи на нього були у водія транспортного засобу. Позивач відмовився підписувати будь-які документи. Постанова серії ЕАМ №3470295 від 23.11.2020 року вручена позивачу під розписку не була, про що свідчить відсутність підпису, також поштовим відправленням постанова не направлена. Про існування даної постанови позивач дізнався 04.01.2021 року у Сихівському районному суді м. Львова, коли позивача викликали для розгляду матеріалів адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що поліцейським при винесенні постанови серії ЕАМ №3470295 від 23.11.2020 було знехтувано нормами законодавства. Не було здійснено повного та всебічного з`ясування обставин справи. Пояснень позивача не було взято до уваги, жодних доказів, які б підтверджували винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення поліцейським надано не було. Позивачу не було роз`яснено його прав, справа була розглянута у його відсутності, що позбавило можливості скористатися законними правами останнього. Своєї вини у вчинення правопорушення не визнає і вважає постанову серії ЕАМ №3470295 від 23.11.2020 року незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 22.02.2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують просять задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду, відзиву на позовну заяву суду не надіслав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначає позивач у позовній заяві, постановою серії ЕАМ № 3470295 від 23.11.2020, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Позивач вказує, що згідно вказаної постанови, 23.11.2020 20:49 у м. Львів пр. Червоної Калини, 60, водій керуючи автомобілем здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, та на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засію та поліса ОСЦПВНТЗ, чим порушив 15.9и, 2.1а, 2.1б, 2.1ґ ПДР України, чим порушив п 2.1 ПДР України - керування ТЗ особою,яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників на земних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена Картка), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Положеннями ст.222КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не надіслав відзив на адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 правил, норм та стандартів утримання автодоріг та правил дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р.«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.90КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем жодних доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3470295 від 23.11.2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук