Справа № 420/12799/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

у складі

головуючого судді Скупінської О.В.,

при секретарі Гудзікевич Я.В.,

за участю:

представника позивача Тунік В.М.,

представника відповідача Тимошевської Ю.Й.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави до Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

12.10.2022 до суду (вх.№31699/22) від Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що об`єкті, які включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону, в свою чергу, між пам`ятниками, що внесені до Реєстру та пам`ятниками, що на даний час до Реєстру ще не занесені, не має відмінностей у правовому статусі, а відтак негативні наслідки з огляду не внесення пам`яток до Реєстру відсутні. Зазначає, що Управлінням до Міністерства культури України було надано інформацію щодо переліку об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік та не внесено до Реєстру, а також копії зазначених рішень. Підкреслює, що участь Управління у процедурі занесення до Реєстру об`єктів культурної спадщини щодо об`єктів, які включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», не передбачена. Зазначає, що спонукання Управління вчинити дії щодо надання пропозиції приведе до повторного включення об`єктів до Реєстру. Вказує, що надання пропозиції щодо внесення об`єктів культурної спадщини до Реєстру є дискреційними повноваженнями відповідача.

19.10.2022 до суду (вх.№ЕП/30579/22) від Київської окружної прокуратури міста Одеси надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що хоча й об`єкт взято на державний облік, проте він не внесений до Реєстру на момент пред`явлення позовної заяви, а суб`єкт владних повноважень має здійснювати свої обов`язки для забезпечення і захисту публічних інтересів.

28.10.2022 до суду (вх.№33556/22) від Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради надійшли заперечення у яких відповідач зазначає на відсутність порушених інтересів держави у контексті спірних правовідносин та про дотримання ним вимог законодавства у сфері охорони об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до п.2.2.2. положення про Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №3044-VІІ від 21.03.2018 (а.с.36-39, 61-64), основними завданнями Управління є, у т.ч. подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до історичних охоронюваних зон м.Одеси.

Матеріали справи містять рішення виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 22.05.1990 №160 «Про затвердження додаткового переліку пам`яток містобудування та архітектури місцевого значення» (а.с.31-35), відповідно до якого вирішено затвердити перелік будівель та споруд, які підлягають взяттю під охорону держави як пам`ятники містобудування та архітектури місцевого значення, серед яких й будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18; датування: 1954 рік.

Київська окружна прокуратура міста Одеси звернулась з листом від 08.06.2022 №247ВИХ-22 (а.с.13-24) до Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради у якому зазначала, що Київською окружною прокуратурою міста Одеси вивчається стан законності у сфері захисту, охорони та збереження об`єктів культурної спадщини. З цього приводу окружною прокуратурою вирішується питання щодо наявності підстав для застосування представницьких повноважень. Вивченням даних, які містяться на офіційному веб-сайті Одеської міської ради www.omr.gov.ua встановлено, що на території Київського району міста Одеси розташовані об`єкти культурної спадщини місцевого значення, у т.ч. будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18; датування: 1954 рік; вид пам`ятки: АМ; категорія пам`ятки: місцева; №№ та дати нормативно-правових актів про взяття під охорону: рішення Одеського облвиконкому №160 від 22.05.1990.

Водночас, вивченням Державного реєстру нерухомих пам`яток України реєстру пам`яток місцевого значення встановлено, що перелічені пам`ятки та об`єкти культурної спадщини до вказаного реєстру не включені.

У зв`язку із вирішенням Київською окружною прокуратурою міста Одеси питання про наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, з метою усунення порушень вимог чинного законодавства, прокуратура просила адресата у строк до 15.07.2022 надати інформацію з питань чи виготовлена облікова документація на кожен з перелічених об`єктів культурної спадщини та чи подано управлінням пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення вказаних об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради на зазначений лист від 08.06.2022 надало відповідь від 14.07.2022 №01-21/302вих (а.с.25-35), у якій зазначило, що управління здійснює свою діяльність в межах бюджетних коштів, що виділяються в рамках профільних цільових програм, а обсяги бюджетного фінансування не дозволяли управлінню замовляти виготовлення облікової документації на всі об`єкти культурної спадщини, що розташовані на території міста Одеси. Пріоритет надавався об`єктам, що не перебували на обліку та під охороною держави в часи СРСР. Управління підкреслювало, що об`єкти культурної спадщини, що вже перебували на обліку під охороною держави в часи СРСР, також мають статус «пам`ятки» та охороняються державою так само як і ті, що занесені до Реєстру після 2001 року.

Щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Реєстру, управління посилається на наказ Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» та зазначає, що надало міністерству переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини» та копії рішень про взяття на державний облік зазначених об`єктів, а відтак, на думку управління ним створені необхідні умови для прийняття Міністерством культури України рішення про занесення об`єктів культурної спадщини, що мають статус пам`яток і розташовані на території м.Одеси та Одеської області до Реєстру.

Матеріали справи містять наказ Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» (а.с.66), відповідно до якого, окрім іншого, наказано:

« 4.Органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольських міських державних адміністрацій:

до 01 жовтня 2019 року подати до Міністерства культури України:

переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу;

копії рішень про взяття на державний облік об`єктів культурної спадщини відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день прийняття цього наказу та облікову документацію (за наявності);

до 31 грудня 2021 року забезпечити формування облікових справ в паперовій формі у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини;

до 31 грудня 2019 року переглянути затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затвердити їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини.

5.Органам охорони культурної спадщини до 31 грудня 2019 року передати облікову документацію на пам`ятки національного значення Міністерству культури України.

6.Управлінню охорони культурної спадщини (Єпіфанов О.В.) забезпечити:

Подання цього наказу на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України;

до 31 грудня 2019 року формування облікових справ в паперовій формі у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини».

Відповідно до листа Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної військової адміністрації Одеської обласної державної адміністрації від 13.09.2022 №1795/10/01-12/2-22/908 (а.с.67) на адресу Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Департамент на виконання вимог наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» направив на адресу останнього перелік об`єктів культурної спадщини, які взято на облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України і розташованих на території міста Одеса.

До зазначеного листа від 13.09.2022 №1795/10/01-12/2-22/908 долучена копія листа від 28.12.2019 №01-12/3342 (а.с.68-70, 123-132) на адресу Міністерства культури, молоді та спорту України.

Відповідно до листа Міністерства культури та інформаційної політики України від 10.11.2022 №06/18/3472/22 (а.с.112), Міністерство отримало переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини» та не включені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. На сьогодні зазначені переліки опрацьовуються відповідним структурним підрозділом.

Вважаючи бездіяльність Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради щодо не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, прокурор звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи адміністративну справу суд виходить з такого.

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури.

Частинами четвертою та п`ятою статті 54 Конституції України передбачено, що культурна спадщина охороняється законом.

Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року №1805-III (далі - Закон №1805-III).

Преамбулою вказаного Закону визначено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1805-III:

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- пам`ятка культурної спадщини (далі пам`ятка) об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Таким чином, об`єкт культурної спадщини набуває статусу пам`ятки культурного значення після занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або після взяття його на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом №1805-ІІІ, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

У будь-якому випадку об`єкт культурної спадщини підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Згідно зі статтею 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України, у відповідності до п.2 ч.2 ст.6 Закону №1805-ІІІ, належить до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст.13 Закону №1805-III об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 14 Закону №1805-III встановлено, що занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини. (ч.2 ст.14 Закону №1805-ІІІ)

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно частини 1 статті 11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно статті 54 Закону №280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Підпунктом 10 пункту «б» частини першої статті 32 Закону №280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Отже, до компетенції виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належить обов`язок подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 09.11.2022 по справі №260/437/21.

11.03.2013 наказом Міністерства культури України №158 затверджено Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі - Порядок №158; в редакції наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501). Вказаний Порядок визначає єдину систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №158 Державний реєстр нерухомих пам`яток України - банк даних, сформованих за єдиними ознаками та принципами, що містить відомості про пам`ятки культурної спадщини (далі - Реєстр).

Пункт 3 розділу І Порядку №158 передбачає, що система обліку об`єктів культурної спадщини включає комплекс заходів із взяття на облік об`єкта культурної спадщини, оформлення облікової документації, занесення чи незанесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, ведення Реєстру, інвентаризації об`єктів культурної спадщини, включення до Реєстру об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, формування облікових справ та внесення змін до Реєстру (зміна категорії пам`ятки та вилучення пам`ятки з Реєстру).

Відповідно до пункту 4 Порядку №158 ініціаторами розгляду питань занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, та внесення змін до Реєстру (далі - Ініціатор) є: уповноважений орган - за категорією пам`ятки національного значення; уповноважений орган, Українське товариство охорони пам`яток історії та культури, інші громадські організації, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини - за категорією пам`ятки місцевого значення.

Пунктом 5 Порядку №158 визначено, що суб`єктами прийняття рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, внесення змін до Реєстру відповідно до категорії пам`яток є: Кабінет Міністрів України - щодо пам`яток національного значення; Мінкультури - щодо пам`яток місцевого значення.

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку №158 для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру Ініціатором подаються Мінкультури такі документи: подання за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, засвідчене підписом керівника установи, організації, що виступає Ініціатором; облікова документація.

Відповідно до пункту 3 розділу IХ Порядку №158 у разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради не зверталося до Департаменту культури, національностей та релігій Одеської обласної державної адміністрації з пропозицією про занесення до Державною реєстру нерухомих пам`яток України об`єкту культурної спадщини місцевого значення, а саме: будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18; датування: 1954 рік.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління посилається на те, що будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18; датування: 1954 рік був прийнятий на облік та під охорону держави як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 22.05.1990 №160 «Про затвердження додаткового переліку пам`яток містобудування та архітектури місцевого значення».

Пунктом 3 розділу Х «Прикінцеві положення» Закону №1805-III передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Суд погоджується з доводами Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради щодо того, що в силу положень пункту 3 розділу Х «Прикінцеві положення» Закону №1805-III будівля за вказаною адресою є пам`яткою культурної спадщини місцевого значення.

Однак, враховуючи, що відповідну будівлю взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом №1805-III, обов`язковим є вирішення питання про включення зазначеного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

На користь такого висновку суду свідчить безпосередньо саме визначення поняття «пам`ятка культурної спадщини», наведене у статті 1 Закону №1805-ІІІ, а також положення пункту 3 розділу IХ Порядку №158, яким передбачено, що у разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

Згідно Положення про Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №3044-VII від 21.03.2018, Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради. Управління є юридичною особою, може відкривати рахунки в органах Державної казначейської служби України, має самостійний баланс, гербову печатку зі своїм найменування, бланки і штампи.

Згідно п.п.1.3-1.4 Положення №3044-VII, Управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про охорону культурної спадщини», іншими законодавчими та підзаконними актами України у сфері охорони культурної спадщини, рішеннями Одеської міської ради, її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови.

Управління є спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Згідно п.2.2 Положення №3044-VII на Управління покладаються, серед іншого, наступні функції: забезпечення виконання вимог законів України «Про охорону культурної спадщини», «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на території міста Одеси; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до історичних охоронюваних зон м. Одеси.

Враховуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що у даному випадку саме на Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради покладається обов`язок подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Одеської обласної державної адміністрації про занесення таких об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, створено з метою реалізації функцій виконавчих органів Одеської міської ради у сфері охорони культурної спадщини, наділене для цього необхідними правомочностями та повноваженнями.

Забезпечення виконання вимог положень Законів України №1805-ІІІ, №280/97-ВР та інших нормативно-правових актів в галузі охорони культурної спадщини на відповідній території та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України є владними повноваженнями відповідача, які він зобов`язаний здійснювати за законом.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі №464/2638/17 вказав, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Суд зауважує, що відповідач не навів обґрунтовані причини та підстави тривалої бездіяльності, що полягає у не поданні пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня Департаменту культури, національностей та релігій Одеської обласної державної адміністрації про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкту культурної спадщини місцевого значення, а саме: будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18; датування: 1954 рік; вид пам`ятки: АМ; категорія пам`ятки: місцева; №№ та дати нормативно-правових актів про взяття під охорону: рішення Одеського облвиконкому №160 від 22.05.1990.

А відтак, суд погоджується із твердженнями Київської окружної прокуратури м.Одеси, що компетентний орган у сфері охорони культурної спадщини Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради протягом тривалого часу проявляє бездіяльність щодо вжиття заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України спірного об`єкта культурної спадщини за категорією місцевого значення.

Зважаючи на викладені обставини, а також на те, що правопорушення у вигляді не вжиття дій, передбачених Порядком №158, для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України спірного об`єкта культурної спадщини місцевого значення, допущене відповідачем, є триваючим, пред`явлення прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси позову зобов`язального характеру є ефективним способом захисту інтересів держави, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Основного Закону.

Відповідач посилається на те, що абзацами 1, 2, 3 пункту 4 наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій зобов`язано до 01 жовтня 2019 року подати Міністерству культури України:

-переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу;

-копії рішень про взяття на державний облік об`єктів культурної спадщини відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день прийняття цього наказу та облікову документацію (за наявності).

Управління зазначає, що на виконання вимог вказаного наказу Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської ОДА надав до Міністерства культури України необхідний перелік, до якого включен будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18.

Суд критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки наданими Управлінням матеріалами підтверджено надання 28.12.2019 Департаментом культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської ОДА до Міністерства культури України інформації про об`єкт культурної спадщини будинок санаторної школи-інтернату (арх.Топуз Г.В.), адреса розташування: Дача Ковалевського, вул.(Амундсена), 18, в якості об`єкта, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Вчинення Департаментом дій на виконання вимог наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 не є поданням пропозицій органу охорони культурної спадщини про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкту культурної спадщини місцевого значення в розумінні вимог Закону №1805-ІІІ та Порядку №158, а також не звільняє Управління з питань об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради обов`язку виконання покладених на нього вказаними нормативними актами повноважень.

До того ж, не спростовано відповідачем, що спірний об`єкт культурної спадщини на час розгляду справи не внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. На сайті Міністерства культури та інформаційної політики України оприлюднено лише Державний реєстр нерухомих пам`яток України, що перешкоджає отриманню інформації про інші об`єкти, яким надано статус пам`яток культурної спадщини, та які в цьому Реєстрі відсутні.

Протилежного позивачем не доведено, а судом не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем також не спростовано посилання позивача на те, що на сайті Міністерства культури та інформаційної політики України оприлюднено лише Державний реєстр нерухомих пам`яток України, що свою перешкоджає отриманню інформації про інші об`єкти, яким надано статус пам`яток культурної спадщини та які в цьому реєстрі відсутні.

Частиною другою статті 245 КАС України визначені повноваження суду у разі задоволення позову, зокрема, приймати рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, суд, задовольняючи позов, вважає за необхідне зобов`язати Управління з питань охорони об`єктів спадщини Одеської міської ради подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національності та релігій Одеської обласної державної адміністрації про занесення до Державною реєстру нерухомих пам`яток України об`єкту культурної спадщини місцевого значення, а саме: Будинку санаторної школи інтернату (архітектор ОСОБА_1 ), що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 18 (попередня назва вулиці Амундсена).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Суд звертає увагу, що керівник Київської окружної прокуратури м.Одеси, який звернувся до суду з даним адміністративним позовом в інтересах держави, виступає як суб`єкт владних повноважень, а відтак судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави до Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездiяльнiсть Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради щодо не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Одеської обласної державної адмiнiстрацiї про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, об`єкту культурної спадщини місцевого значення, а саме: Будинку санаторної школи інтернату (архітектор ОСОБА_1 ), що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 18 (попередня назва вулиці Амундсена).

Зобов`язати Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Одеської обласної державної адміністрації про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, об`єкту культурної спадщини місцевого значення, а саме: Будинку санаторної школи-інтернату (архітектор Топуз Г.В.), що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 18 (попередня назва вулиці Амундсена).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач прокурор Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 10, ).

Відповідач - Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради (65026, м. Одеса, вул. Катерининська, 14, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА