Справа № 500/3405/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3405/22

14 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в повному обсязі з 06.06.1978 по 31.03.2000, з 08.12.2003 по 31.12.2003, з 01.09.2011 по 03.09.2012, з 23.09.2013 по 31.03.2014, з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2021 по 30.06 2022;

зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 06.06.1978 по 31.03.2000, з 08.12.2003 по 31.12.2003, з 01.09.2011 по 03.09.2012, з 23.09.2013 по 31.03.2014, з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2021 по 30.06.2022, в повному обсязі з урахуванням вже зарахованих періодів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсій за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом № 1900-0211-8/20224 від 27.07.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи відсутністю достатнього стажу роботи 29 років. За поданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 00 місяців 16 днів. Однак до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди роботи.

Відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а тому період роботи у колгоспі слід враховувати повністю незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв чи виконання встановленого мінімуму трудової участі.

29.07.2003 ОСОБА_1 отримано виплату допомоги по безробіттю за період з 08.12.2013 no 22.07.2004 для організації підприємницької діяльності. За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснював підприємницьку діяльність з 08.12.2003. Проте за цей період згідно розрахунку стажу зараховано лише 2 дні.

Періоди роботи починаючи із серпня 2003 року по червень 2022 року, відповідачем обчислено відповідно до даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, однак згідно відомостей форми ОК-5: за період 2020 року в 1, 2, 3 місяцях проставлено кількість днів трудових або цивільно-правових відповідно 18, 29, 31, а тому відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу роботи 2 місяці і 18 днів за 2020 рік.

За таких обставин, позивач вважає відмову в зарахуванні до страхового стажу періодів в повному обсязі з 06.06.1978 по 31.03.2000, з 08.12.2003 по 31.12.2003, з 01.09.2011 по 03.09.2012, з 23.09.2013 по 31.03.2014, з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2021 по 30.06 2022 протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 20.10.2022 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався, на те, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 63 від 26.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомлено позивача листом №1900-0211-8/20224 від 27.07.2022 про відмову.

Розглянувши подані документи ОСОБА_1 на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача склав 22 роки 00 місяців 16 днів, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає. За доданими документами до страхового стажу зараховано: роботу в колгоспі "Більшовик" з 06.06.1978 по 15.10.1980 обчислено відповідно до довідки від 25.10.2020 № 1044, виданої Радомильською сільською радою (роботу за 1978 та 1979 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів); період проходження строкової військової служби з 30.10.1980 по 03.11.1982 зараховано відповідно до довідки від 22.06.2022 №171, виданої Кременецьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки; роботу в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д" з 15.03.1983 по 18.07.2003 обчислено відповідно до довідки від 28.06.2022 № 55/04-12, виданої Вишнівецькою селищною радою (роботу з 1983 по 1988, з 1993 по 1995, та з 1997 по 30.03.2000 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів); періоди роботи, починаючи з серпня 2003 року по червень 2022 року, обчислено відповідно до даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Ухвалою суду від 25.10.2022 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області як співвідповідача до участі в справі. Ухвалено розгляд справи розпочати спочатку та проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали від 25.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області отримано 25.10.2022, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.45).

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 14.12.2022 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 30.11.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 14.12.2022.

На адресу суду 14.12.2022 від представника ОСОБА_1 та представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшли зайви про розгляд справи без їх участі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце відповідач належним чином повідомлений, що в силу вимог п.1 ч.3 ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справу за відсутності такого учасника справи.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.1, 9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 (а.с.14) та трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.15-18) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11), протягом трудової діяльності працював на різних посадах.

19.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.73-74).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 63 від 26.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - 29 років; страховий стаж згідно наданих документів - 22 роки 0 місяців 16 днів (а.с.50).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0211-8/20224 від 27.07.2022 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.12).

Як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0304-8/20932 від 04.08.2022 (а.с.13), страховий стаж обчислено відповідно до таких документів:

роботу в колгоспі "Більшовик" з 06.06.1978 по 15.10.1980 обчислено відповідно до довідки від 25.10.2020 № 1044, виданої Радомильською сільською радою (роботу за 1978 та 1979 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів);

період проходження строкової військової служби з 30.10.1980 по 03.11.1982 зараховано відповідно до довідки від 22.06.2022 №171, виданої Кременецьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки;

роботу в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д" з 15.03.1983 по 18.07.2003 обчислено відповідно до довідки від 28.06.2022 № 55/04-12, виданої Вишнівецькою селищною радою (роботу з 1983 по 1988, з 1993 по 1995, та з 1997 по 30.03.2000 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів);

періоди роботи, починаючи з серпня 2003 року по червень 2022 року, обчислено відповідно до даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З матеріалів справи видно, що відповідно довідки Радомильської сільської ради від 25.10.2020 № 1044 (а.с.67-68) та довідки Вишнівецької селищної ради від 28.06.2022 № 55/04-12 (а.с.71-72), виданих на підставі книг обліку трудового стажу та книг обліку розрахунків по оплаті праці, позивач працював з 06.06.1978 по 15.10.1980 в колгоспі "Більшовик" та з березня 1983 року по липень 2003 року в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д".

Про працю ОСОБА_1 з 01.03.1983 по 18.07.2003 в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д" здійснено записи і у його трудову книжку НОМЕР_2 (а.с.15-18).

Згідно розрахунку страхового стажу (а.с.19), позивачу зараховано вказані періоди не в повному обсязі:

з 06.06.1978 по 31.12.1978 - 0 років 1 місяць 22 дні;

з 01.01.1979 по 31.12.1979 - 0 років 4 місяці 23 дні;

з 01.01.1980 по 15.10.1980 - 0 років 9 місяць 15 днів;

з 15.03.1983 по 31.12.1983 - 0 років 5 місяців 22 дні;

з 01.01.1984 по 31.12.1984 - 0 років 7 місяців 5 днів;

з 01.01.1985 по 31.12.1985 - 0 років 10 місяців 29 днів;

з 01.01.1986 по 31.12.1986 - 0 років 9 місяців 20 днів;

з 01.01.1987 по 31.12.1987 - 0 років 10 місяців 8 днів;

з 01.01.1988 по 31.12.1988 - 0 років 10 місяців 14 днів;

з 01.01.1989 по 31.12.1989 - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1990 по 31.12.1990 - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1991 по 31.12.1991 - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1992 по 31.12.1992 - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1993 по 31.12.1993 - 0 років 5 місяців 11 днів;

з 01.01.1994 по 31.12.1994 - 0 років 1 місяць 2 дні;

з 01.01.1995 по 31.12.1995 - 0 років 5 місяців 26 днів;

з 01.01.1996 по 31.12.1996 - 1 рік 0 місяців 0 днів;

з 01.01.1997 по 31.12.1997 - 0 років 6 місяців 6 днів;

з 01.01.1998 по 31.12.1998 - 0 років 3 місяці 4 дні;

з 01.01.1999 по 31.12.1999 - 0 років 4 місяці 20 днів;

з 01.01.2000 по 30.03.2000 - 0 років 1 місяць 5 днів;

з 01.04.2000 по 18.07.2003 - 3 роки 3 місяці 18 днів.

Відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу весь період роботи в колгоспах, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в листі №1900-0304-8/20932 від 04.08.2022 послалось на те, що: роботу в колгоспі "Більшовик" з 06.06.1978 по 15.10.1980 обчислено відповідно до довідки від 25.10.2020 № 1044, виданої Радомильською сільською радою (роботу за 1978 та 1979 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів); роботу в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д" з 15.03.1983 по 18.07.2003 обчислено відповідно до довідки від 28.06.2022 № 55/04-12, виданої Вишнівецькою селищною радою (роботу з 1983 по 1988, з 1993 по 1995, та з 1997 по 30.03.2000 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів).

Так, зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області до страхового стажу позивача періоди його роботи з 06.06.1978 по 15.10.1980 в колгоспі "Більшовик" та з 01.03.1983 по 18.07.2003 в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д" здійснено пропорційно фактично відпрацьованій кількістю вихододнів.

Проте врахування часу роботи за фактичною тривалістю можливо якщо член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві лише без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні відомості про невиконання позивачем як членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Більше того, за 1978-1979, 1983-1990, 2002-2003 роки у представлених довідках Радомильської сільської ради від 25.10.2020 № 1044 та Вишнівецької селищної ради від 28.06.2022 № 55/04-12, трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 та трудовій книжці НОМЕР_2 відсутні дані про встановлений мінімум трудоднів.

Однак позивач як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17, у постановах від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, 20.02.2020 у справі № 607/14316/16-а, №171/1900/16-а, від 27.04.2020 у справі №648/1613/17, які суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд наголошує, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Відповідачем не враховано, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено, а судом не здобуто доказів на підтвердження того факту, що позивач не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі у колгоспі колгоспі "Більшовик" з 06.06.1978 по 15.10.1980 та з 01.03.1983 по 18.07.2003 в колгоспах "ім. Калініна", "ім. Горького", "Волинь" та в ПАП "Явір-Д", а тому суд приходить до переконання, що незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв у колгоспі робота позивача за цей період має бути зарахована в повному обсязі та необхідність захисту порушеного права ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до його страхового стажу періоди: з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих - 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих - 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих - 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих - 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих - 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих - 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих - 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 5 днів.

Натомість, періоди з 30.10.1980 по 03.11.1982, з 01.01.1989 по 31.12.1992, з 01.01.1996 по 31.12.1996, згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 зараховані відповідачем в повному обсязі, а тому такі не є спірними, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Серед іншого, Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області страховий стаж за періоди роботи ОСОБА_1 , починаючи з серпня 2003 року по червень 2022 року, обчислено відповідно до даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_2 позивачу 29.07.2003 призначено виплату допомоги по безробіттю згідно п.1 cт.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснено виплату одноразової допомоги по безробіттю за період з 08.12.2003 по 22.07.2004 для організації підприємницької діяльності.

Приписами ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, зокрема, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі №638/7217/16-а зазначив, що виплата допомоги по безробіттю та перебування на обліку безробітних є самостійними процедурами з окремими строками й підставами для їх початку та припинення. До страхового стажу особи, яка перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, зараховується лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітної.

З огляду на те, що 29.07.2003 позивач отримав допомогу по безробіттю, а саме одноразову її виплати за період з 08.12.2003 по 22.07.2004 для організації безробітним підприємницької діяльності, суд не вбачає законних підстав для зарахування відповідачем до страхового стажу також, заявленого у позовних вимогах періоду з 08.12.2003 по 31.12.2003, як протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття.

Разом з цим, 08.12.2003 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця (а.с.22).

Відповідно до довідки Збаразької ДПІ Головного управління ДПС у Тернопільській області №1406/АП/19-00-55 від 12.10.2022 ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 08.12.2003 по 15.12.2004. В період з 08.12.2003 по 21.12.2003 позивачем обрано спрощену систему оподаткування - платник єдиного податку та сплачено до бюджету 20,00 грн. єдиного податку (а.с.47).

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Пунктом 4 Порядку №637 передбачено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, розділ XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено п.3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Аналізуючи вище вказані нормативно-правові акти, суд зазначає, що положення ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п.3-1 розділу ХV Прикінцевих положень цього Закону та п.4 Порядку №637 не суперечать один одному. Як вбачається з аналізу текстів вище вказаних нормативних актів включаються періоди ведення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

З огляду на викладене, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати страхових внесків у спірний період з 08.12.2003 по 21.12.2003, суд не вбачає законних підстав для зарахування відповідачем такого, як періоду провадження позивачем підприємницької діяльності, до страхового стажу також.

З приводу ж обчислення Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області страховий стаж ОСОБА_1 за періоди роботи з 01.09.2011 по 03.09.2012, 23.09.2013 по 31.03.2014, з 01.06.2021 по 30.06.2022, що відповідають відомостям його трудової книжки НОМЕР_2 , відповідно до даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Згідно розрахунку страхового стажу (а.с.19), позивачу зараховано вказані періоди не в повному обсязі:

з 01.09.2011 по 31.12.2011 - 0 років 4 місяці 0 днів;

з 01.03.2012 по 03.09.2012 - 0 років 5 місяців 13 днів;

з 23.09.2013 по 31.01.2014 - 0 років 4 місяці 9 днів;

з 01.06.2021 по 30.06.2022 - 0 років 10 місяців 0 днів.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст.20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно зі ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.

Таким чином, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому в постанові від 02.08.2022 у справі №560/4616/20, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачу, але не сплачувались страхувальником страхові внески.

Сплата страхувальником страхових внесків є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску.

Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди роботи: з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих - 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 0 днів.

Натомість, період з 23.09.2013 по 31.01.2014 згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 зарахований відповідачем в повному обсязі, а тому такий не є спірним, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Водночас згідно розрахунку страхового стажу (а.с.19), позивачу зараховано період з 14.01.2020 по 31.03.2020 не в повному обсязі - 0 років 0 місяців 25 днів.

З довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування слідує сплата страхових внесків: у січні 2020 року - 18 днів трудових або цивільно-правових відносин, у лютому 2020 року - 29 днів трудових або цивільно-правових відносин, у березні 2020 року - 31 день трудових або цивільно-правових відносин (а.с.20-21).

Однак, суд, виходячи з заявленого в позовних вимогах періоду зарахування до страхового стажу з 01.01.2020 по 31.03.2020, відзначає відсутність відомостей про сплату страхових внесків за період з 01.01.2020 по 13.01.2020.

З огляду на викладене та рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.07.2022 року, яким визначено страховий стаж позивача 22 роки і 16 днів, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу вищеописаних періодів роботи.

Відтак, відповідачі діяли не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством, не зараховуючи до страхового стажу позивача період роботи з 14.01.2020 по 31.03.2020 в повному обсязі, а належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих - 25 днів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 496,20 грн. згідно квитанції №28 від 10.08.2021 на суму 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів (а.с.9).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи: з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих - 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих - 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих - 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих - 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих -10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих - 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих - 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих - 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 5 днів; з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих - 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих - 25 днів, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 0 днів, в повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих - 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих - 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих - 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих - 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих -10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих - 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих - 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих - 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих - 1 місяць 5 днів; з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих - 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих - 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих - 25 днів, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих - 10 місяців 0 днів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 (десять) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 (десять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: вул. Пушкіна,1, м.Суми, Сумська область, 40030 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.