Справа № 380/10627/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/10627/22 пров. № А/857/13669/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Брильовський Р.М., у м. Львові) у справі № 380/10627/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900063/2 від 08.07.2022 та № UA209000/2022/900064/2 від 08.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідач не навів доводів, на підставі яких він вважає, що до ціни товару, перелік яких наведений в прайс-листах, включені не всі складові вартості цього товару або будь-яких інших доводів в обґрунтування критичної оцінки цього документа, а в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої ним митної вартості Товару № 1 за МД № UA209170/2022/050349 та Товару №1 за МД № UA209170/2022/050768.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900063/2 від 08.07.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900064/2 від 08.07.2022.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що з наведених документів чітко випливає, що фактично митницею при визначенні митної вартості відповідного товару обрано значно вищу митну вартість, ніж мінімальна, яка була відома Відповідачу, тобто в базах даних митниці існували відомості про оформлення такого ж товару за нижчою вартістю. Отже, митний орган протиправно здійснив коригування, безпідставно та вибірково, обираючи вартість за одиницю товару значно вищу, ніж зазначена в базах даних митниці.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 07.07.2022 та 08.07.2022 ТОВ «Сікер» () через уповноваженого декларанта ФОП ОСОБА_1 з метою декларування товарів, в тому числі: Товар №1 «Інвентар та обладнання для заняття фізкультурою, гімнастикою або для гри на свіжому повітрі: - Батути в комплекті в розібраному вигляді (складається з металевого каркасу, сходів, сітки захисної, тентованого дашка та сітки для стрибків) 400 шт.» та Товар №1 «Інвентар та обладнання для заняття фізкультурою, гімнастикою або для гри на свіжому повітрі: - Батути в комплекті в розібраному вигляді (складається з металевого каркасу, сходів, сітки захисної, тентованого дашка та сітки для стрибків) 392 шт.» на митний пост Львівської митниці подано митні декларації (МД), які були 29.09.2021 зареєстровані за МД № UA209170/2022/050349 від 07.07.2022 та МД № UA209170/2022/050768 від 08.07.2022, у яких визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною договору (контракту).

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №UA209170/2022/050349 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

Пакувальний лист № б/н від 11.11.2021;

Рахунок-фактура (інвойс) №211111SOUKR-049-C1082 від 11.11.2021;

Коносамент № WMSS22013322 від 31.01.2022;

Автотранспортна накладна б/н від 05.07.2022;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №334 від 19.11.2021;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №350 від 17.12.2021;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №351 від 17.12.2021;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №352 від 17.12.2021;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №353 від 17.12.2021;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №399 від 07.06.2022;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1362 від 13.06.2022;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №192 від 04.07.2022;

Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №1302 від 13.06.2022;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) №201008SOUKR від 08.10.2020;

Доповнення №1 від 03.06.2022 до зовнішньоекономічного договору (контракту) №201008SOUKR від 08.10.2020;

Договір транспортного експедирування № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018;

Договір про перевезення №2706/2022 від 27.06.2022;

Видаткові накладні;

Інтернет-пропозиція (порівняння цін на сайті Алібаба);

Митна декларація Республіки Польща 22PL322010NS56KHE3 від 07.04.2022.

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією № UA209170/2022/050768 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

Пакувальний лист № б/н від 11.11.2021;

Рахунок-фактура (інвойс) №211111SOUKR-052-C1082 від 11.11.2021;

Рахунок-проформу №211111SOUKR-052-C1082 від 11.11.2021;

Коносамент № WMSS22013322 від 31.01.2022;

Автотранспортна накладна б/н від 29.06.2022;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №337 від 19.11.2021;

Банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення) №402 від 07.06.2022;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1358 від 13.06.2022;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №254 від 29.06.2022;

Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №1299 від 13.06.2022;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) №201008SOUKR від 08.10.2020;

Доповнення №1 від 03.06.2022 до зовнішньоекономічного договору (контракту) №201008SOUKR від 08.10.2020;

Договір про перевезення №27.06/2022 від 27.06.2022;

Інтернет-пропозиція (порівняння цін на сайті Алібаба);

Митна декларація Республіки Польща 22PL322010NS566КА1від 29.06.2022.

Декларантом були заявлені та надані до митного оформлення також інші документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Зважаючи, що митна вартість за основним методом не підтверджена, митним органом (Львівською митницею) винесено 2 рішення про коригування митної вартості товарів № № UA209000/2022/900063/2 від 08.07.2022 та № UA209000/2022/900064/2 від 08.07.2022.

У графі №33 рішення про коригування митної вартості товарів вказано, що митна вартість ввезених товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем визначеним декларантом, оскільки документи подані до митного оформлення містять розбіжності та неточності.

У рішеннях про коригування митної вартості вказується, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України не може бути визнано за основним методом, з огляду на те, що документи, які було подано для підтвердження митної вартості нібито містить розбіжності. Митний орган зазначає, що у результаті проведеної консультації з декларантом у зв`язку з відсутністю у декларанта та у митниці прийнятої до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900063/2 від 08.07.2022 та № UA209000/2022/900064/2 від 08.07.2022.

Позивач вважаючи спірні рішення протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі також МК України), є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.

Як встановив суд першої та підтверджується матеріалами справи, декларантом надано до митного органу низку документів, що дають змогу митному органу визначити митну вартість товарів: первинно з митними деклараціями, за якими було відмовлено у випуску товарів та на вимогу митниці. Зауваження митниці до поданих документів не стосується числових значень складових митної вартості та були спростовані документами, що подані до митного контролю та додатково разом з заявами в порядку ст. 55 МК України. Окрім того, відповідач вимагав надання документів, не передбачених ч. 2-4 ст. 53 МК України, що не відповідає положенням ч. 5 ст. 53 МК України.

Щодо доводів відповідача про те, що у проформі та комерційному інвойсі відсутні дані щодо складової митної вартості товару, як вартість упаковки суд першої інстанції вірно вважав безпідставними з огляду на таке.

У п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 вказано, що вартість упаковки входить в ціну товару. Вказаний пункт договору узгоджуються з умовами поставки FOB.

Відповідно до вказаного контракту поставка товару здійснюється на умовах FOB Інкотермс (Free on Board) згідно з якими продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. Продавець вважається тим, що виконав своє зобов`язання по поставці, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару.

Тобто, за умовами поставки FOB контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

З Контракту та Інвойсу слідує, що поставка товару здійснюється на умовах FOB, тобто ціна, визначена з урахуванням вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, є такою, що відповідає цим значенням вимогам міжнародних комерційних умов Інкотермс (на базі FOB).

Отже, відповідач мав можливість встановити вищевказані обставини на підставі вивчення наданих декларантом документів.

Відповідач зазначає, що у п. 4 зовнішньоекономічного контракту № 201008SOUKR від 08.10.2020 90% від суми партії вказаної в проформі-інвойсi, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Проте в проформі-інвойсi № 211111SOUKR-049-C1082 від 11.11.2021 та проформі-інвойсі № 211111SOUKR-052-C1082 від 11.11.2021 вказано, що залишок 90% оплачено до 15 днів після прибуття товару в порт.

Суд встановив, що на момент подачі декларації сума зазначена у проформі-інвойсі була сплачена у повному обсязі. У митного органу були усі можливості перевірити заявлену митну вартість. Оплата залишку вартості батутів за 15 днів до прибуття товару в порт чи впродовж 15 днів з моменту прибуття в порт жодним чином не впливає на вартість товару, що була сплаченою за імпортовані товари. Зміни в оплаті відбулись через зміни в логістиці (доставці) придбаних товарів через блокування українських портів у зв`язку із війною.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для витребовування додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.

Крім цього, згідно наданих позивачем документів впродовж травня-червня 2022 року неодноразово ввозив подібний товар (батути походженням з Китаю) за ціною нижчою, що була визначена відповідачем (3,7601 дол. США за кг), а іноді й нижчою ніж була задекларована позивачем. Вказані обставини не спростовувались відповідачем.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції поділяє висновок суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Відтак спірні рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 380/10627/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
В. З. Улицький