Справа № 260/4334/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/4334/21 пров. № А/857/12650/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року (головуючий суддя: Іванчулинець Д.В., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Рахівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2016 по 14.06.2021 та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Обґрунтовує позов тим, що додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 807/583/17 позивачку поновлено на посаду спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату Рахівської районної державної адміністрації з 28 жовтня 2016 року, а тому відповідач зобов`язаний був виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Таким чином, за період з 28.10.2016 по 14.06.2021 є періодом вимушеного прогулу, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного законодавства України, підлягає відшкодуванню, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Рахівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 28 жовтня 2016 року по 14 червня 2021 року у розмірі 140951,08 грн, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Допущено негайне виконання рішення суду частині стягнення із Рахівської районної державної адміністрації користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2682,46 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, оскільки строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Позивачка, 17.11.2022 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 807/583/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Рахівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпоряджень та поновлення на посаді задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 153/04-р від 27 жовтня 2016 року про переведення ОСОБА_1 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації на посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації. Поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації з 28.10.2016.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 807/583/17 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 807/583/17 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 153/04-р від 27 жовтня 2016 року про переведення ОСОБА_1 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації на посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації.

Закрито провадження в частині позовних вимог про скасування розпорядження Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07.07.2016 № 240 «Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації».

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року доповнено резолютивну частину постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, зазначивши у резолютивній частині: поновити ОСОБА_1 на посаду спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, з 28.10.2016.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 28 жовтня 2016 року по 14 червня 2021 року складає 1156 робочих днів, а загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2016 року по 14 червня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 140 951,08 грн.

Крім цього, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише у частині якого позов задоволено.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за загальним правилом обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абз. 3 п. 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 807/583/17 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 807/583/17 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 153/04-р від 27 жовтня 2016 року про переведення ОСОБА_1 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації на посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі доповнено резолютивну частину постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, зазначивши у резолютивній частині: «Поновити ОСОБА_1 на посаду спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, з 28.10.2016».

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та додаткової постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 807/583/17, Рахівською районною державною адміністрацією Закарпатської області видано розпорядження № 77-Р від 29.11.2021, яким переведено ОСОБА_1 по посаду спеціаліста сектору мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації та забезпечено допуск до роботи апарату Рахівської районною державної адміністрації Закарпатської області з 29.11.2021.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у адміністративній справі № 807/583/17 не вирішувалось. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.10.2016 по 14.06.2021.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до довідки Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 20.10.2021 № 01.1-11/418, позивачці нарахована заробітна плата за серпень 2016 року 1974,18 грн, вересень 2016 року 1439,72 грн, всього 3413,90 грн, фактична кількість відпрацьованих робочих днів - 28; середньоденна заробітна плата 121,93 грн, середньомісячна заробітна плата складає 2682,46 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, враховуючи листи Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», від 19 жовтня 2017 року № 224/0/103-17/214 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік», від 08 серпня 2018 року № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік», від 29 липня 2019 року № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік», від 12 серпня 2020 року № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік», становить 140951,08 грн (1156 робочих дні х 121,93 грн середньоденна заробітна плата).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 140951,08 грн.

Щодо покликання апелянта, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними з огляду на таке.

Так, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Разом з тим, положеннями КАС України не врегульовано порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці

Однак, ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції чинній на момент подання позову) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час вимушеного прогулу, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, а тому до спірних правовідносин (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) не застосовуються положення частини першої статті 233 КЗпП України в частині визначення строку звернення до суду.

Аналогічні правові висновки щодо застосування строку звернення до суду у цій категорії справ, викладено у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 826/12721/17, від 05 вересня 2019 року у справі № 813/1247/17 від 12 лютого 2020 року у справі № 620/3884/18, від 12 травня 2022 року у справі № 540/2186/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 755/12623/19.

Таким чином, апеляційна скарга Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 260/4334/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш