Справа № 160/17030/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/17030/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 160/17030/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому середнього заробітку за 1008 днів за затримку повного розрахунку при звільненні зі служби з 23.10.2018 по 26.07.2021;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за 1008 днів за затримку повного розрахунку при звільненні зі служби з 23.10.2018 по 26.07.2021.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року позов задоволений частково.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з військової служби у розмірі 147484,47 грн (сто сорок сім тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 47 копійок).
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України і просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржено.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до посвідчення від 12.10.2015 серії НОМЕР_3 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 15-17).
Пунктом 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 23.10.2018 № 222 прапорщика військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника пункту заправки пальним складів взводу забезпечення роти матеріального забезпечення, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 23.10.2018 № 107-Рс відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к», та з 23.10.2018 виключено із списків особового складу частини (а.с. 11).
Згідно із банківською випискою, 26.07.2021 на банківський рахунок позивача зараховано 40070,53 грн із зазначенням у призначенні платежу «індексації в/сл зг.ріш.суд.по спр.№ 160/5061/21 від 27.04.2021» (а.с. 7).
31.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 23.10.2018 по 26.07.2021, тобто з дня звільнення (23.10.2018) по день фактичної виплати (26.07.2021) (а.с. 8-9).
Листом від 01.09.2021 вих. № 961/23 відповідач відмовив у задоволені заяви, зазначивши, що сума індексації грошового забезпечення не відноситься до складу такого грошового забезпечення (а.с. 10).
Відповідно до довідки від 12.11.2021 № 188/ООС нараховане грошове забезпечення позивача за серпень-вересень 2018 року складає: серпень 2018 року 11789,08 грн, вересень 2018 року 11789,08 грн, разом 23578,16 грн (а.с. 51).
Згідно із виданою відповідачем довідкою-розрахунком грошового забезпечення при звільненні від 12.11.2021 № 188/ООС/1 (а.с. 52), позивачу у зв`язку із звільненням нараховано до виплати 169800,78 грн, у тому числі щомісячні види грошового забезпечення 8746,74 грн, компенсація за невикористану відпустку 1901,46 грн, вихідна допомога при звільненні 159152,58 грн. Розрахунок проведено платіжним дорученням від 25.10.2018 № 1687.
Відповідачем нараховано та виплачено позивачу:
- 20976,95 грн: виплата у розмірі 20976,95 грн здійснена платіжним дорученням від 22.06.2021 № 2142, одержаним банком для виконання 22.06.2021 та виконаним органом казначейської служби 23.06.2021, призначення платежу «перераховано на пластикові картки грошової компенс.відп.як уч.бойов.дій при звільненні в/сл за 05.2020р»; згідно із розрахунково-платіжною відомістю № 208 від 16.06.2021 на виплату компенсації відпустки, як учаснику бойових дій, ОСОБА_1 на підставі рішення суду нараховано суми компенсації відпусток 21296,40 грн, утримано військовий збір 319,45 грн, перераховано на картковий рахунок 20976,95 грн (а.с. 57-58);
- 40070,53 грн: виплата у розмірі 40070,53 грн здійснена платіжним дорученням від 23.07.2021 № 2441, одержаним банком для виконання 23.07.2021 та виконаним органом казначейської служби 26.07.2021, призначення платежу «перераховано на пластикові картки індексації в/сл зг.ріш.суд.по спр. № 160/5061/21 від 27.04.2021»; згідно із розрахунково-платіжною відомістю № 279 від липня 2021 року на виплату індексації ОСОБА_1 на підставі рішення суду нараховано суми індексації грошового забезпечення 40680,74 грн, утримано військовий збір 610,21 грн, перераховано на картковий рахунок 40070,53 грн (а.с. 53-54);
- 42300,32 грн: виплата у розмірі 42300,32 грн здійснена платіжним дорученням від 18.08.2021 № 2773, одержаним банком для виконання 18.08.2021 та виконаним органом казначейської служби 19.08.2021, призначення платежу «перераховано на пластикові картки індексації в/сл зг.ріш.суд.по спр.№ 160/5061/21 від 27.04.2021»; згідно із розрахунково-платіжною відомістю від 16.08.2021 на виплату індексації ОСОБА_1 на підставі рішення суду нараховано суми індексації грошового забезпечення 42944,49 грн, утримано військовий збір 644,17 грн, перераховано на картковий рахунок 42300,32 грн (а.с. 55-56).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі № 160/5061/21(ЄДРСР № 96526769), яке набрало законної сили 28.05.2021, позов позивача до відповідача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по день звільнення;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по день звільнення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 23.10.2018 - березень 2018 року (а.с. 18-26).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 160/12675/19 (ЄДРСР № 88881328), яке набрало законної сили 23.03.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки позивачу, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 23.10.2018;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 23.10.2018 (а.с. 64-67).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що військовою частиною допущено затримку остаточного розрахунку, за платежами з наступного дня після звільнення: на 973 дня з 24.10.2018 по 22.06.2021 при виплаті 20976,95 грн платіжним дорученням від 22.06.2021 № 2142; на 1004 дня з 24.10.2018 по 23.07.2021 при виплаті 40070,53 грн платіжним дорученням від 23.07.2021 № 2441; на 1030 днів з 24.10.2018 по 18.08.2021 при виплаті 42300,32 грн платіжним дорученням від 18.08.2021 № 2773. Належні до виплати позивачу суми остаточного розрахунку складають 273148,58 грн, тобто 100 % (169800,78 грн (виплачено) + 40070,53 грн (індексація грошового забезпечення) + 42300,32 грн (індексація грошового забезпечення) + 20976,95 (грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій). Несвоєчасно виплачені суми остаточного розрахунку дорівнюють: за період з 24.10.2018 по 22.06.2021: 20976,95 грн, що складає 7,68 % належних до виплати сум (20976,95 грн х 100 / 273148,58 грн); за період з 24.10.2018 по 23.07.2021: 40070,53 грн, що складає 14,67 % належних до виплати сум (40070,53 грн х 100 І 273148,58 грн); за період з 24.10.2018 по 18.08.2021: 42300,32 грн, що складає 15,49 % належних до виплати сум (42300,32 грн х 100 / 273148,58 грн). За період: з 24.10.2018 по 22.06.2021 (973 дня) середній заробіток (грошове забезпечення) складає 376093,69 грн (386,53 грн х 973 дня), а 7,68 % від такої суми середнього заробітку дорівнює 28884 грн (376093,69 грн х 7,68 % ); з 24.10.2018 по 23.07.2021 (1004 дня) середній заробіток (грошове забезпечення) складає 388076,12 грн (386,53 грн х 1004 дня), а 14,67 % від такої суми середнього заробітку дорівнює 56930,77 грн (388076,12 грн х 14,67 % ); з 24.10.2018 по 18.08.2021 (1030 днів) середній заробіток (грошове забезпечення) складає 398125,90 грн (386,53 грн х 1030 днів), а 15,49 % від такої суми середнього заробітку дорівнює 61669,70 грн (398125,90 грн х 15,49 %). Загальна сума відсоткових нарахувань середнього заробітку (грошового забезпечення) за вказані періоди дорівнює 147484,47 грн (28884 грн + 56930,77 грн + 61669,70 грн).
Несвоєчасне проведення остаточного розрахунку на час звільнення, як передбачено ст.117 КЗпП, є підставою для виплати працівникові відшкодування за час затримки.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХП «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ч. 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХП держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).
Верховний Суд у постановах від 21.07.2021 у справі № 340/1120/20 та від 18.11.2021 у справі № 600/1071/20-а при вирішенні аналогічних спорів, які виникли з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки виплати військовослужбовцю військовою частиною сум грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення, зазначив про застосування у таких правовідносинах норми трудового законодавства.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 підсумувала та Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 340/1120/20 зазначив, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 04.06.2021 у справі № 280/1198/20 (ЄДРСР № 97428932) зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій стосовно того, що положення статті 117 КЗпП України не поширюються на правовідносини, які виникають у зв`язку з прийняттям та виконанням судового рішення про виплату заборгованості із заробітної плати та, якщо при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні суми був відсутній спір щодо їх розміру, є помилковими та суперечать висловленій Великою Палатою Верховного Суду правовій позиції.
Тож, норми статті 117 КЗпП України є застосовними у спірних правовідносинах, а доводи відповідача щодо того, що положення КЗпП України не передбачають права на виплату середнього заробітку за затримку виплат, що мали місце після того, як їх сума була встановлена судом, ґрунтуються на правовому висновку суду касаційної інстанції, правова позиція щодо якого була в подальшому змінена судом касаційної інстанції.
В той же час, колегія суддів при розгляді справи керується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17. Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала, що з урахуванням компенсаційного характеру заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Так, як вбачається з матеріалів справи, позивача з 23.10.2018 року виключено із списків с особового складу ВЧ НОМЕР_1 . При цьому з позовом щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щодо нархування та виплати індексації сум грошового забезпечення позивач звернувся у грудні 2019 року та у квітні 2021 року, відповідно.
Тобто з моменту звільнення ОСОБА_1 та до моменту звернення його до суду з позовом щодо стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік та з позовом щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення минуло три роки, це в свою чергу, вплинуло на строки остаточного розрахунку з позивачем після набрання законно сили рішень судів у справі №160/12675/19 від 20.02.2020 року та у справі № 160/5061/21 від 27.04.2021 року. При цьому будь-яких обґрунтувань щодо поважності причин тривалого строку звернення до суду з 28.10.2018 по 07.09.2021 року з зазначеними позовами матеріали справи не містять. Так, позивач не обмежений певним процесуальним строком для звернення до суду щодо стягнення належних йому сум грошового забезпечення, бо процесуальний закон таких обмежень не передбачає. Проте така пасивна поведінка позивача невиправдана належним обґрунтуванням вплинула на період за який проведено розрахунок.
Визначені обставини вплинули на період, за який здійснено розрахунок компенсації, що в свою чергу призвело до штучного збільшення компенсаційних виплат.
Отже, враховуючи правову позицію, викладену у рішенні Великої Палати Верхового Суду та тривалість періоду з моменту порушення права позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану відпустку, співмірність заявлених позовних вимог та суми заборгованості, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку позивач має право на відшкодування у зв`язку з затримкою розрахунку, проте розмір такого розрахунку підлягає зменшенню.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, з урахуванням приписів ч.4 ст. 317 КАС України підлягає зміні в частині мотивування висновків та резолютивної частини, а розмір середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби, підлягає зменшення до 73742,24 грн, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 160/17030/21, виклавши її в редакції цієї постанови.
Змінити другий абзац резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 160/17030/21 шляхом викладення в наступній редакції:
«Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з військової служби у розмірі 74742,24 грн (Сімдесят чотири тисячі сімсот сорок дві гривні 24 копійки).»
В іншій частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 160/17030/21- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко