Справа № 640/1349/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Київ № 640/1349/21

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грегуар Сервіс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегуар Сервіс" (далі - позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.12.2020р. №192640412, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у сумі 520085,01 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для подальшого розгляду і вирішення адміністративної справи №6401349/21 визначено суддю Мамедову Ю.Т.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2021 року (суддя Шрамко Ю.Т.) в адміністративній справі №640/1349/21 відкрито провадження та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до Розпорядження від 28.04.2022 №248, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді, в проваджені якої перебувала справа, адміністративну справу №640/1349/21 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 адміністративну справу №640/1349/21 передано судді Вєкуа Н.Г.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Вєкуа Н.Г.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскільки земельна ділянка, на якій розташована частина будівлі Товариства, не сформована як об`єкт цивільних прав, інформація про неї не внесена до Державного земельного кадастру, що підтверджує відсутність у позивача права власності чи користування нею, то відповідно і обов`язок подавати податкові декларації з плати за землю та сплачувати податок у позивача відсутній.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що сума коригування податкового зобов`язання за 2020 рік із земельного податку, зазначена в уточнюючих податкових деклараціях з плати за землю, визначена ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» без врахування суми нарахованого податку на 2020 рік за даними раніше поданої звітної декларації, що призвело до визначення податкового зобов`язання із земельного податку за січень - липень 2020 року, як від`ємне значення податку на загальну суму 120 051,58 гривня.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ГУ ДПС у м. Києві було проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС», за результатами якої складено акт від 09.09.2020 №262/26-15-04-12-19/38322204.

В акті перевірки вказано, що згідно з витягом з бази даних «Кадастр» по юридичних особах та копії технічного звіту по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, за ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» обліковується земельна ділянка за адресою: вул. Червоноармійська, 67/7, у Печерському районі м. Києва, площею 1500,18 кв. м.

В акті перевірки зазначено, що нормативна грошова оцінка частини земельної ділянки згідно з копією електронної форми довідки №10-07944/2015 від 05.08.2015, наданої Департаментом земельних ресурсів листом №0570202/1-14638 від 12.08.2020 складає 17557106,04 грн за площу частини земельної ділянки 1500,18 кв. м.

Перевіркою встановлено, що сума коригування податкового зобов`язання за 2020 рік із земельного податку, зазначена в уточнюючих податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер від 23.03.2020, реєстраційний номер від 24.05.2020, реєстраційний номер від 24.06.2020, реєстраційний номер від 24.06.2020, реєстраційний номер від 24.06.2020, реєстраційний номер від 03.07.2020, реєстраційний номер від 15.07.2020, реєстраційний номер від 18.08.2020 визначена ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» без врахування суми нарахованого податку на 2020 рік за даними раніше поданої звітної декларації реєстраційний номер від 19.02.2020.

Вказане порушення порядку складання уточнюючих розрахунків призвело до визначення податкового зобов`язання із земельного податку за січень - липень 2020 року, як від`ємне значення податку на загальну суму 120 051,58 гривня.

Сума податкового зобов`язання із земельного податку, визначена за результатами подання уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2020 рік ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС», є нижча ніж визначена за результатами камеральної перевірки на загальну суму 520 085,01 гривень.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято ППР від 07.10.2020 № про нарахування земельного податку у сумі 520 085,01 грн та застосування штрафу у сумі 130 021,25 гривень.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу на нього до ДПС України.

Рішенням про результати розгляду скарги ДПС України від 21.12.2020 № 35879/6/99-00-06-02-06 (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 22.12.2020 №14333/8) скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 07.10.2020 № у частині застосування штрафу, в іншій частині податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 07.10.202 № залишено без змін, а скаргу ТОВ "ГРЕГУАР СЕРВІС" - частково задоволено.

ТОВ "ГРЕГУАР СЕРВІС" було надіслано для виконання нове податкове повідомлення-рішення від 28.12.2020 № 192640412.

Незгода позивача із прийнятим рішенням зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку (за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Стаття 270 Податкового кодексу України встановлює, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з підпунктами 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначає, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України).

За визначенням підпункту 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

У підпункті 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу).

Згідно з пунктом 14.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до частин першої та другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статті 125, 126 Земельного кодексу України визначають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Системний аналіз вищевикладених положень дає підстави для висновку про те, що юридична особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов`язана у порядку та у строки, передбачені положеннями Податкового кодексу України сплатити нараховану суму земельного податку.

При цьому, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленому розділом ХІІ Податкового кодексу України, а підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру.

Таким чином, у даному випадку, податковий орган зобов`язаний оцінити комплекс обставин, передбачених статтею 271 Податкового кодексу України, зокрема, з`ясовувати на підставі даних Державного земельного кадастру площу, цільове призначення, оцінку земельної ділянки, встановити чи зареєстровано право власності на приміщення, що знаходяться на земельний ділянці, чи є підстави для врахування пропорційної частки прибудинкової території тощо.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ТОВ «Грегуар Сервіс» є власником нерухомого майна: нежилих приміщення в літ. «А», загальною площею 2168,60 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 67/7 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2012 (реєстр. № 1599), укладеного між ТОВ «Експоальфа-Сервіс» та ТОВ «Грегуар Сервіс», засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.

Пунктами 1.1 та 1.4 Договору визначено, що об`єктом продажу є виключно нежилі приміщення, розташовані за адресою: м. Київ вул. Червоноармійська (наразі - вул. Велика Васильківська), буд. 67/7.

Приймання-передача вказаного Об`єкту нерухомого майна оформлено відповідним Актом прийому-передачі нежилих приміщень від 09.11.2012 р. до Договору, а факт реєстрації права власності на нежилі приміщення в літ. «А», загальною площею 2168,60 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 67/7 підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав, видану Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 27.11.2012 № 36422068.

Суд звертає увагу, що придбаний ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» об`єкт нерухомого майна фактично становить лише частину будівлі, розташованої адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 67/7, що підтверджується Технічним планом на будівлю.

Під час розгляду справи судом встановлено, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомості, що належить позивачу, не зареєстровано в установленому законом порядку, в Державному земельному кадастрі відсутня інформація про реєстрацію такої ділянки.

Відсутність факту реєстрації відповідної земельної ділянки та її кадастрового номеру у Державному земельному кадастрі підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 24.02.2020 № 97-26-0.21-696/35-20 щодо надання інформації на земельну ділянку, розміщену за адресою: м. Київ. вул. Велика Васильківська, буд. 67/7, в якому повідомлено, що документи, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою на території міста Києва за адресою: вул. Велика Васильківська, буд. 67/7, у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у м. Києві, не реєструвалися. Інформація про державну реєстрацію земельної ділянки до 01.01.2013 ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) за адресою: вул. Велика Васильківська, буд. 67/7, до ГУ Держгеокадастру у м. Києві не надходила.

З метою отримання інформації про земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, позивач звертався до різних підприємств, установ та організацій, які здійснюють реєстрацію та облік земель в місті Києві.

Так, згідно довідки КП «Київський інститут земельних відносин» Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради № Ю-40261/2014 від 09.10.2014 № 358 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 79:022:004), виданої ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» за місцем розташування м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 67/7 було надано наступну інформацію: функціональне призначення - землі комерційного використання; площа земельної ділянки 1 160,96 кв.м; нормативна грошова оцінка - 7 204 099,86 грн.

Натомість, згідно довідки КП «Київський інститут земельних відносин» Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради № Ю-07944/2015 від 05.08.2015 № 1100 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 79:022:004), виданої ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» за місцем розташування м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 67/7 надано таку інформацію: функціональне призначення - землі комерційного використання; площа земельної ділянки 1 500,18 кв.м; нормативна грошова оцінка - 17 557 106,04 грн.

Таким чином, інформація щодо фактичної площі земельної ділянки (код ділянки 79:022:004), на якій розташована, у тому числі частина будівлі, що належить ТОВ «Грегуар Сервіс», у КП «Київській інститут земельних відносин» відсутня.

18 травня 2020 року позивач листом зам вих. № 25 звернувся до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві, яким повідомив, що товариство не є власником або користувачем земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 67/7, а отже з урахуванням норм Цивільного, Земельного та Податкового кодексів України та наказу Міністерства фінансів України від 06.07.2018 № 602 «Про затвердження узагальнюючих податкових консультацій з деяких питань оподаткування плати за землю» не є платником земельного податку.

Відповіді на вказаний лист отримано не було.

Як свідчать матеріали справи, 06 липня 2020 року позивач листом вих. № 27 повідомив відповідача про необхідність коригування суми земельного податку, сплаченого ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС», шляхом подання уточнюючої податкової декларації із частини земельної ділянки, на якій розташована частина будівлі за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 67/7, що належить на праві власності ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС».

У вказаному листі, зокрема, зазначалось, що ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» фактично з 2013 року використовується лише 600 кв.м. Однак, починаючи із вказаного звітного періоду помилково щороку подавалися до контролюючого органу податкові декларації із розрахунком земельного податку з помісячною розбивкою за всю площу земельної ділянки 1 500,18 кв.м (код ділянки І 79:022:004), яка була вказана у Довідці КП «Київський інститут земельних відносин» № Ю-07944/2015 від 05.08.2015 № 1100 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 79:022:004), виданої ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» за місцем розташування м. Київ, вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), буд. 67/7, а також відповідно здійснювалася сплата земельного податку за всю площу земельну ділянку, яка не перебуває у фактичному користуванні ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС».

Позивач повідомив, що оскільки ним фактично здійснюється використання частини площі земельної ділянки 600 кв.м, на якій розташована частина будівлі (нежилі приміщення в літ. «А», загальною площею 2168,60 кв.м) за : адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 67/7, що належить на праві власності ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС», відповідно товариством буде здійснюватися сплата земельного податку за фактично використовувану ним площу.

Крім того, з метою отримання роз`яснення контролюючого органу щодо практичного застосування норм податкового законодавства з питань плати за землю, позивачем було направлено до ДПС України звернення на отримання індивідуальної податкової консультації від 27.07.2020 р. вих. № 28, в якому зокрема, були поставлені питання для роз`яснення щодо наявності у ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» обов`язку подавати звітність та сплачувати земельний податок за земельну ділянку, на якій розташовано Об`єкт нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС», враховуючи те, що в Державному земельному кадастрі відсутня інформація про Державну реєстрацію такої земельної ділянки, а також права у ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» самостійно за відсутності витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та державної реєстрації її в Державному земельному кадастрі, здійснювати розрахунок земельного податку пропорційно площі земельної ділянки, яка відноситься до прибудинкової території Об`єкту нерухомого майна.

За результатами розгляду звернення позивача на отримання індивідуальної податкової консультації від 27.07.2020 р. вих. № 28, ДПС України було надано індивідуальну податкову консультацію від 31.08.2020 № 3647/ІПК/99-00-04-03-03-06 , згідно якої зазначено, що «використання земельних ділянок без належного оформлення прав власності або користування є порушенням норм земельного законодавства, зокрема в частині невиконання принципу платного використання таких земельних ділянок.

Враховуючи зазначене, Товариству доцільно звернутися до органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки, на якій розташований комплекс будівель, щодо оформлення речових прав на таку земельну ділянку. У разі оформлення Товариством відповідного права на земельну ділянку під комплексом будівель, у нього виникнуть обов`язки по нарахуванню податкового зобов`язання та подання податкової декларації з плати за землю.

Платник плати за землю має використовувати для обчислення своїх податкових зобов`язань нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка з підстав, визначених законодавством внесена державним кадастровім реєстратором у відомості Державного земельного кадастру для кожної окремої земельної ділянки.»

Тобто, у вказаній індивідуальній податковій консультації ДПС України висловила позицію щодо «фактичної відсутності на даний момент у Товариства обов`язку по нарахуванню податкового зобов`язання та подання податкової декларації з плати за землю, зв`язку із чим, у контролюючого органу були відсутні підстави щодо здійснення нарахувань податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій із цього податку.

Листом від 07.10.2020 № 137253/10/26-15-04-12-18 позивача було повідомлено, що ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» 19.02.2020 до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві подано податкову декларацію з плати за землю, згідно якої визначено податкове зобов`язання по земельному податку за земельну ділянку площею 1500,18 кв.м в розмірі 800 066,85 грн., у тому числі місячна частка 66 672,24 грн.

Згідно уточнюючих декларацій із плати за землю реєстр. № від 23.03.2020 р., реєстр. № від 24.05.2020 р., реєстр. № від 24.06.2020, реєстр. № від 24.06.2020 р., реєстр. № від 24.06.2020 р., реєстр. № від 03.07.2020 р., № від 15.07.2020 р., реєстр. № від 18.08.2020 р. податкове зобов`язання на 01.08.2020 року по земельному податку скориговано ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» як від`ємне значення податку на загальну суму 120051,58 грн.

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів (далі - ІТС), станом на 13.08.2020, у ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» обліковувався податковий борг з земельного податку з юридичних осіб (18010500) в сумі 17 273,39 грн.

Враховуючи наявність, станом на 13.08.2020 у ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» податкового боргу, відповідачем було сформовано в автоматичному режимі та направлено платнику податкову вимогу ГУ ДПС у м. Києві від 14.08.2020 р. № 73460-10 на суму податкового боргу 17 273,39 грн. та рішення ГУ ДПС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 14.08.2020 р. № 73460-10.

Також у цьому листі повідомлено, що згідно з даними ІТС, станом 05.10.2020, у ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» податковий борг не обліковується, вказана податкова вимога є відкликаною, а рішення про опис майна у податкову заставу таким, що втратило юридичні наслідки.

Суд звертає увагу, що вказана у цьому листі ГУ ДПС у м. Києві інформація про відсутність станом на 05.10.2020 у ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» податкового боргу із земельного податку підтверджує відсутність допущення позивачем порушень норм ПК України із сплатити цього податку.

Разом із тим, у листі ГУ ДПС у м. Києві від 07.10.2020 № 137253/10/26-15-04-12-18 не зазначено на підставі яких документів виник податковий борг станом на 13.08.2020 у сумі 17 273,39 грн., а також на підставі яких документів він припинив існувати.

Згідно із ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із ст. 79 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно із ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Статтею 202 ЗК України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Згідно із ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю с земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру врегульовані Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі - Закон № 3613).

Державна реєстрація земельної ділянки передбачає внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 3613 до Державного земельного кадастру, зокрема включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; нормативна грошова оцінка;

інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 2 цієї статті Закону № 3613).

Частинами першою та другою статті 16 Закону №3613 передбачено, що кадастровий номер присвоюється земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки земельна ділянка (79:022:004), на якій розташована частина будівлі ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС», не сформована як об`єкт цивільних прав, відповідно інформація про неї не внесена до Державного земельного кадастру, то позивача відсутнє право власності або користування цією земельною ділянкою.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об`єктами оподаткування, зокрема є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України).

Згідно із пп. 271.1.1 та 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельній ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (абз. 1 п. 286.1 ст. 286 ПК України).

Згідно із п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п. 286.3 ст. 286 ПК України).

В узагальнюючій податковій консультації щодо сплати земельного податку власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, права на яку у такої особи не оформлене, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 06.07.2018 № 602 міститься висновок, що «особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПКУ до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.

Поряд із цим, в індивідуальній податковій консультації ДПС України від 31.08.2020 № І3647/1ПК/99-00-04-03-03-06 на звернення ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» на отримання індивідуальної податкової консультації від 27.07.2020 р. вих. № 28, ДПС України висловила позицію щодо «фактичної відсутності на даний момент у Товариства обов`язку по нарахуванню податкового зобов`язання та подання податкової декларації з плати за землю.»

Таким чином, оскільки ТОВ «ГРЕГУАР СЕРВІС» не мас права володіння або користування земельною ділянкою (код ділянки 79:022:004) (не є ані власником, ані землекористувачем), яка не сформована як об`єкт цивільних прав, відповідно у нього відсутній обов`язок подавати податкові декларації з плати за землю та сплачувати податок, а отже, у контролюючого органу були відсутні підстави щодо здійснення нарахувань податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій із цього податку.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 53.1 ст. 53 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються до індивідуальної податкової консультації, за умови що вона зареєстрована в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б підтверджували вчинення ним дій, передбачених статтею 271 Податкового кодексу України, зокрема, щодо з`ясовування на підставі даних Державного земельного кадастру площі, цільового призначення, оцінки земельної ділянки, встановлення факту реєстрації права власності на приміщення, що знаходяться на земельний ділянці, та чи є підстави для врахування пропорційної частки прибудинкової території.

Відтак, винесене податкове повідомлення-рішення від 28.12.2020 року №192640412 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегуар Сервіс" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.12.2020 р. № 192640412, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у сумі 520 085,01 грн (п`ятсот двадцять тисяч вісімдесят п`ять грн) 01 коп;

3 Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грегуар Сервіс" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8, ) сплачений судовий збір у розмірі 7 801,28 грн (сім тисяч вісімсот одна) гривня 28 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Н.Г. Вєкуа