Справа № 340/807/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 340/807/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року (суддя Жук Р.В.) в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив: визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2019.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.03.2021, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021, відмовлено у відкритті адміністративного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2022 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 запропоновано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 звернутися до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про поновлення строків, вказавши поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.02.2019.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № від 20.02.2019 року залишено без задоволення, позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № від 20.02.2019 року залишено без розгляду.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом у шестимісячний строк відповідно до положень ч. 2 ст. 122 КАС України.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, зокрема про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що на момент подання позовної заяви у цій справі існувала стала правова позиція Верховного Суду щодо питання строків звернення до суду із позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень податкового органу без застосування процедури адміністративного оскарження (постанови Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а), відповідно до якої було визначено, що «Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів. Зі змісту вказаних положень вбачається, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо скасування податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.». Натомість, зміна такої правової позиції Верховного Суду та відступ від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а, відбулись лише 27.01.2022 внаслідок прийняття постанови Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №160/11673/20, в якій суд касаційної інстанції сформулював наступний правовий висновок: «Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності». Із зазначеного, на думку позивача, слідує те, що ним не пропущено строк звернення до суду із позовом у даній справі, з огляду на те, що зміна правової позиції Верховного Суду щодо строків звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження), відбулась після подання 01.03.2021 позову Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у даній справі. При цьому, позивач вважає, що постанова Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки стосується питання щодо строків звернення до суду із позовом про скасування податкового повідомлення-рішення у випадку, якщо платником податків використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про те, що строк звернення до суду з позовом у даній справі визначається статтею 122 КАС України та становить шість місяців, тому, на думку останнього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду із позовом у даній справі та про відсутність поважних підстав для поновлення такого строку.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема, частиною третьою цієї статті визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Кіровоградській області, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, 77.4 ст. 77 ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за наслідками якої складено акт № 2/11-28-13-05/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення № від 20 лютого 2019 року, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунку та порушення валютного законодавства у розмірі 17 837 574,42 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що податкове повідомлення-рішення № від 20 лютого 2019 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України оскаржено не було.

Натомість, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , не погодившись із податковим повідомленням-рішенням № від 20 лютого 2019 року оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №340/730/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020, адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування, у тому числі податкового повідомлення-рішення №000058135 від 20.02.2019, задоволено частково. Зокрема, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000581305 від 20.02.2019 відмовлено.

Також, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №340/4316/20, що залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021, відмовлено у відкритті провадження за позовними вимогами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №000058135 від 20.02.2019.

Як зазначалось вище, 01.03.2021 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 втретє звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2019.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.03.2021, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021, відмовлено у відкритті адміністративного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, постановою Верховного Суду від 08.02.2022 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи обставини щодо строку звернення до суду позивач посилався на те, що на момент подання 01.03.2021 позовної заяви у даній справі існувала стала правова позиція Верховного Суду щодо питання строків звернення до суду із позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень податкового органу без застосування процедури адміністративного оскарження (постанови Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а), відповідно до якої було визначено, що «Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів. Зі змісту вказаних положень вбачається, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо скасування податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.».

Однак, суд першої інстанції, залишаючи ухвалою від 09.06.2022 позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без розгляду, виходив з того, що до вирішення питання щодо строку звернення до суду із позовом в межах спірних правовідносин підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, та правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з 26.11.2020 Верховним Судом дійсно змінено правову позицію щодо процесуального строку звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень (рішення про застосування штрафних санкцій) податкового орану. При цьому, обумовлена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 правова позиція фактично носила універсальний характер. Однак, вказана позиція була висвітлена у справі про оскарження рішень податкового органу за якими проводилася процедура адміністративного оскарження таких рішень.

Натомість, питання щодо строку звернення до суду з позовом у справах щодо оскарження рішень податкового органу за якими не проводилася процедура адміністративного оскарження (у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19) остаточно було врегульовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20.

Зокрема, у зазначеній постанові від 27.01.2022 Верховний Суд вказав про фактичний відступ від раніше викладених висновків Верховного Суду, відображених у постановах від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а щодо строку звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору та дійшов правового висновку, що у вказаній категорії справ такий строк становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що незважаючи на фактично універсальний характер правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, у період з 26 листопада 2020 року по 27 січня 2022 року була відсутня чітка правова позиція Верхового Суду щодо строків оскарження, яка була б висловлена саме у справах які стосувалися оскарження рішень податкового органу за якими не проводилася процедура адміністративного оскарження цього рішення щодо:

незастосування у вказаній категорії справ, встановленого пунктом102.1 статті 102 ПК України, строку 1095 днів для звернення до суду з позовом;

відступу від раніше викладених висновків Верховного Суду, відображених у постановах від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а щодо строку звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору.

Таким чином, фактичний відступ Верховним Судом від правових висновків, відображених ним у постановах від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а щодо строків звернення до суду з позовом у справах про оскарження рішень податкового органу у яких не застосовувалася процедура адміністративного оскарження відбувся лише 27 січня 2022 року при розгляді справи №160/11673/20.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання наявності підстав вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, які пов`язані зі зміною правової позиції Верховного Суду з цього питання було предметом дослідження Верховним Судом у справі №640/11650/21, за наслідками касаційного розгляду якої було ухвалено постанову від 23 вересня 2021 року. У цій постанові суд касаційної інстанції зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду. Тобто, новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення відповідної постанови Верховного Суду, однак при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом при розгляді справи №580/3400/20 (постанова від 27 липня 2021 року).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року по справі №160/11673/20 акцентував увагу на тому, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що зміна правової позиції не може бути перешкодою для доступу позивача до суду з урахуванням того, що на момент звернення до суду з позовом у такої особи були очікувані та передбачувані сподівання, що для оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень у яких не проводилася процедура адміністративного оскарження платник податків має 1095 днів, позаяк на дату звернення позивача до суду відступу від правових позицій Верховного Суду, відображених у постановах від 03.04.2018 у справі №826/5325/17, від 23.05.2018 у справі №803/728/17, від 18.06.2018 у справі №805/1146/17-а у аналогічній категорії справ не відбулося, а викладені Верховним Судом висновки у справі № 500/2486/19 від 26 листопада 2020 року з приводу тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду були відображені при розгляді справи про оскарження рішень податкового органу за якими проводилася процедура адміністративного оскарження цього рішення.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому ухвала суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 09 червня 2022 року підлягає скасуванню, а справа №340/807/21 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимоги апеляційної скарги позивача в частині направлення справи для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду в іншому складі суду підлягають лише частковому задоволенню, оскільки відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, та направлення справи для продовження розгляду не має наслідком зміну складу суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 320, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року скасувати.

Справу №340/807/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко