Справа № 240/25036/22
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/25036/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинти дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України Житомирській області по відмові позивачу у переведенні на пенсію по втраті годувальника в зв`язку з виключенням з розрахунку пенсії по втраті годувальника заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 , оскільки в довідці від 11.10.2006 №111-25, яка міститься в матеріалах архівної пенсійної справи, зазначено ім`я " ОСОБА_3 ";

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Житомирській області здійснити з 04.04.2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % розміру пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з врахуванням розміру пенсії, який він отримував за життя, тобто з включенням до розрахунку пенсії по втраті годувальника заробітної плати, вказаної в довідці від 11.10.2006 №111-25, з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних зазначено, що з 25 липня 2000 року є пенсіонеркою по інвалідності II групи. Після смерті чоловіка ОСОБА_2 20 жовтня 2021 року вона звернулась до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перехід на інший вид пенсії - по втраті годувальника за матеріалами архівної пенсійної справи померлого чоловіка ОСОБА_2 (заява №10778/4330 від 20.10.2021р.) в порядку статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду вказаної заяви Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало відповідь, якою повідомило про те, що з розрахунку пенсії по втраті годувальника виключено заробітну плату померлого годувальника ОСОБА_2 , оскільки в довідці від 11.10.2006 №111-25, яка міститься в матеріалах архівної пенсійної справи зазначено ім`я " ОСОБА_3 ". Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.10.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Через відділ документального забезпечення суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що при розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника виключено заробітну плату померлого годувальника ОСОБА_2 , оскільки в довідці від 11.10.2006 №111-25, яка міститься в матеріалах архівної пенсійної справи, зазначено ім`я " ОСОБА_3 ", а тому зарахування заробітної плати померлого годувальника позивачу необхідно було надати до Управління документи про заміну імені померлого годувальника.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши у справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Суд встановив, що 12 жовтня 1990 року між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 12.10.1990 року серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.10.2021 року серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 25 липня 2000 року отримує пенсію по інвалідності.

ОСОБА_2 за життя отримував пенсію за віком.

20 жовтня 2021 року позивач звернулась до ГУ ПФУ із заявою про перехід на інший вид пенсії - по втраті годувальника за матеріалами архівної пенсійної справи померлого чоловіка ОСОБА_2 (заява №10778/4330 від 20.10.2021р.) в порядку статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вказаної заяви Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 05.11.2021 повідомило про те, що з розрахунку пенсії по втраті годувальника виключено заробітну плату померлого годувальника ОСОБА_2 , оскільки в довідці від 11.10.2006 №111-25, яка міститься в матеріалах архівної пенсійної справи, зазначено ім`я " ОСОБА_3 ".

Не погоджуючись з таким рішеннями, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Частиною 1 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як слідує з матеріалів справи, позивачка, як дружина померлого ОСОБА_2 , маючи право на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника згідно ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернулася із відповідною заявою до відповідача.

З 20.10.2021 позивачку переведено на пенсію у зв"язку з втратою годувальника, що підтверджується долученими до відзиву рішенням від 03.11.2021 року.

При цьому, листом відповідач повідомив, що з розрахунку пенсії по втраті годувальника виключено заробітну плату померлого ОСОБА_2 , оскільки в довідці від 11.10.2006 № 111-25, яка міститься в матеріалах архівної пенсійної справи, зазначено ім`я « ОСОБА_3 ».

Як встановлено та не спростовується відповідачем по справі, померлий чоловік позивача отримував пенсію за віком.

За загальновизнаним правилом «пенсією» вважається регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини: досягнення пенсійного віку, за вислугу років, інвалідності, смерті годувальника.

В даному спірному випадку, з врахуванням приписів абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-XII та яким чітко встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу (пенсії), який мав годувальник на час настання смерті.

Верховний Суд чітко зазначив у справі №636/2100/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21612/18) що пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

У чинному законодавстві передбачено призначення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за документами пенсійної справи померлого годувальника, тому беззаперечним є факт того, що позивачка можете скористатись своїм правом на обчислення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка, а пенсійний орган в свою чергу, визначати пенсію по втраті годувальника позивачу виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на день смерті з огляду на положення ч. 1 ст. 74 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою чітко визначено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника, що узгоджується з приписами абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що пенсія померлому ОСОБА_2 була призначена на підставі документів, наявних в матеріалах його пенсійної справи (які як вказує відповідач у листі від 05.11.2021, є в матеріалах архівної пенсійної справи), та виплачувалась йому. Тому суд не вбачає підстав для витребування у позивачки додаткових документів для підтвердження її права на обчислення такої пенсії, а лише зобов"язує Пенсійних фонд обчислити розмір пенсії, виходячи з розміру пенсії, яка вже була призначена та виплачувалась відповідачем померлому ОСОБА_2 .

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо виключення розміру заробітної плати померлого годувальника при переведенні позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивачки негативних наслідків пов`язано із неправомірним виключенням з розрахунку пенсії по втраті годувальника заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 за результатами розгляду її заяви від 20.10.2021 року у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позов підлягає задоволенню з 12.04.2022 (за шість місяців, що передують даті звернення із позовною заявою до суду).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України від "Про судовий збір".

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинти дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виключення з розрахунку пенсії по втраті годувальника заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 при переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника у розмірі визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з розрахунку пенсії, яку отримував померлий годувальник ОСОБА_2 , з 12.04.2022, з врахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

19 грудня 2022 р.