Справа № 160/16526/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
20.10.2022 року ОСОБА_1 разом зі своїм представником ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні на час навчання;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити грошове забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на утриманні батька ОСОБА_4 на час навчання починаючи з 25 травня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27 травня 2004 року. На виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2006 року по справі 2-0909-2006 року ОСОБА_4 сплачував ОСОБА_1 аліменти до 18 років, а починаючи з 01.11.2019 року відповідно до закону на час навчання, та досягнення дитиною 23 років. В серпні 2022 року позивачу стало відомо, що його батько ОСОБА_4 після виконання бойового завдання безвісті зник. 23.08.2022 року позивачем була направлена заява до відповідача про виплату позивачу грошового забезпечення передбаченого п.4 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2016 року № 884. Однак, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України надала лист - відмову від 13.09.2022 року за № 3/29/11/1-2524, в якому зазначено, що у зв`язку із тим, що позивач не проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою № 29 від 17.06.2022 року від Об 'єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Харчова 72» Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України прийнято рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_4 на його користь. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 24.11.2022 року. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 .
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України письмовий відзив на позов на адресу суду не надходив.
Письмові пояснення щодо позовних вимог від третьої особи ОСОБА_2 на адресу суду не надходили.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27 травня 2004 року.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2006 року по справі 2-0909-2006 року було стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_1 , у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, починаючи з 15.02.2006 року.

На виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2006 року по справі 2-0909-2006 року ОСОБА_4 сплачував ОСОБА_1 аліменти до 18 років.

30.09.2019 року ОСОБА_4 подав до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (де проходить службу) рапорт на утримання з його грошового забезпечення аліментів у розмірі 25% на користь сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 01.11.2019 року відповідно до закону на час навчання, та досягнення дитиною 23 років.

В серпні 2022 року позивачу стало відомо, що його батько ОСОБА_4 після виконання бойового завдання безвісті зник.

В подальшому, позивач отримав інформацію, що його батько штаб - сержант ОСОБА_4 з 15 вересня 2021 року вибув у службове відрядження для виконання бойових та спеціальних завдань у складі угрупування НГУ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у зону проведення ООС із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі збройної агресії рф згідно наказу КЧ від 15.09.2021 року № 213дск.

Згідно бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України № 3423 від 24.03.2022 року, угрупування НГУ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ООС ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з 25.05.2022 року припинило виконання бойових завдань у м. Маріуполі. Особовий склад ротних груп в/ч НОМЕР_1 НГУ, після виконання бойових (спеціальних) завдань до військової частини не повернувся.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 134 від 25.05.2022 року місце перебування головного сержанта взводу стаціонарних засобів зв`язку роти зв`язку штаб-сержанта ОСОБА_4 , невідоме.

23.08.2022 року позивачем була направлена заява до відповідача про виплату позивачу грошового забезпечення передбаченого п.4 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2016 року № 884.

Однак, листом Військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2022 року за № 3/29/11/1-2524 позивачу було повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 «Порядок виплати грошового забезпечення сім 'ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (далі - Постанова), а саме п.4 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У зв`язку із тим, що позивач не проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою № 29 від 17.06.2022 року від Об 'єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Харчова 72» Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України прийнято рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_4 на його користь.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо дії відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту - Закон України № 2011-XII).

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення; сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України. Інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, (далі - Порядок № 884).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Пунктом 4 Порядку № 884 передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

В пункті 5 Порядку № 884 зазначено:

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку:

Згідно з пунктом 6 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації):

до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;

протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими."

Пункт 7 Порядку № 884 передбачає, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є повнолітньою дитиною ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 30.08.2005 року, що підтверджується копією довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1 від 03.08.2022 року та копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1238- від 02.08.2022 року.

Також згідно довідки №1238- від 02.08.2022 року фактичне місце проживання позивача: АДРЕСА_2 .

При цьому, в матеріалах справи також міститься копія довідки, виданої Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту № 204 від 10.10.2022 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 є студентом четвертого курсу ФКС факультету Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту денного відділення IV рівня акредитації, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10.

Вищевказане свідчить про те, що позивач навчається на денній формі навчання в Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту в місті Дніпрі.

Доводи відповідача щодо не проживання ОСОБА_1 разом з батьком судом не приймаються до уваги, оскільки позивач вимушений проживати за місцем навчання за денною формою навчання в Придніпровській державній академії фізичної культури та спорту у місті Дніпрі.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.187 Сімейного кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. На підставі заяви одного з батьків аліменти можуть бути відраховані і тоді, коли загальна сума, яка підлягає відрахуванню на підставі заяви та виконавчих документів, перевищує половину заробітної плати, пенсії, стипендії, а також якщо з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1 -3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття. утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Тобто термін «утриманцями» вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст.31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є батьком позивача було написано 30 вересня 2019 року рапорт на утримання з його грошового забезпечення аліментів у розмірі 25% на користь сина ОСОБА_1 02.11.2001 року починаючи з 01.11.2019 року та надано реквізити картки.

Сплата та розмір аліментів на користь позивача підтверджується копією довідки - розрахунку сплачених аліментів з 01.11.2019 року по серпень 2022 року.

Позивач знаходиться та знаходився на повному утриманні військовослужбовця, а саме свого батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та одержував від нього допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування так як позивач навчається в Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту денному відділенні IV рівня акредитації та крім стипендії не має основного доходу, що підтверджується копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела суми виплачених доходів на утримання податків станом на 06.10.2022 за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2022 року.

Таким чином, позивач є особою яка зазначена в пункті 7 Порядку № 884, а саме є особою, яка перебуває на утриманні військовослужбовця та має права на виплати грошового забезпечення свого батька військовослужбовця ОСОБА_4 .

Крім того, в пункту 7 Постанови КМУ № 884 не зазначено, що особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців мають обов`язково проживати з військовослужбовцем. Посилання відповідача на те що позивач є повнолітнім сином, який не проживає разом із батьком не має правових підстав, так як у даному випадку позивач підпадає під іншу диспозицію за п.7 Порядку № 884, як особа, яка перебуває на утриманні військовослужбовця.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні на час навчання є протиправними.

З огляду на викладене, відповідача належить зобов`язати здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на утриманні батька ОСОБА_4 на час навчання починаючи з 25 травня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору судом не вирішується.

Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні на час навчання.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який перебуває на утриманні батька ОСОБА_4 на час навчання починаючи з 25 травня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна