Справа № 420/18306/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Пекний А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву громадської спілки «Асоціація автомобілістів Одеської області» про забезпечення позову у справі за позовом громадської спілки «Асоціація автомобілістів Одеської області» до Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення в частині,

встановив:

Громадська спілка «Асоціація автомобілістів Одеської області» (далі позивач, ГС «Асоціація автомобілістів Одеської області»), в інтересах якої діє адвокат Назаренко Ірина Миколаївна, звернулася до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради (далі відповідач), в якому просить визнати пункт 6 рішення Одеської міської ради №970-VIII від 29.06.2022 «Про встановлення ставок збору за місця для паркування транспортних засобів у м. Одесі» в частині спеціально відведених автостоянок, пункт 1 додатку 2 до рішення №970-VIII «Про встановлення ставок збору за місця для паркування транспортних засобів у м. Одесі» протиправними та нечинними.

Разом з позовною заявою 15.12.2022 позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії п. 6 рішення Одеської міської ради №970-VIII «Про встановлення ставок збору за місця для паркування транспортних засобів у м. Одесі» в частині спеціально відведених автостоянок, пункт 1 додатку 2 рішення №970-VІІІ «Про встановлення ставок збору за місця для паркування транспортних засобів у м. Одесі».

Необхідність забезпечення позову мотивує тим, що прийняте рішення відповідача збільшує податкове навантаження на операторів спеціально відведених автостоянок та простих користувачів таких автостоянок в умовах військового стану. Таке рішення має очевидні ознаки протиправності, оскільки Одеська міська рада не забезпечила право одеситів на доступ до публічної інформації, порушила принцип гласності, право на інформацію та прийняла рішення без забезпечення участі громадськості в публічному обговоренні проекту рішення та позбавило права фізичних та юридичних осіб (у т.ч. позивача), їх об`єднань надати зауваження та пропозиції до проекту вказаного рішення як регуляторного акту. Крім того, рішення приймалось з порушенням Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, в сесії приймали участь депутати в режимі онлайн відповідно до Порядку проведення дистанційних засідань Одеської міської ради в умовах воєнного стану, затвердженого розпорядженням міського голови № 249 від 17.06.2022, який скасовано на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі 420/11833/22. Згідно відповіді Департаменту з організації роботи Одеської міської ради від 02.12.2022 №ЗПІ-105/мр на початок сесії 29.06.2022 було зареєстровано 40 депутатів, 8 з них взяли участь в засіданні в режимі онлайн. Згідно додатку до листа за рішення проголосувало 38 депутатів, з них 6 депутатів приймали участь в режимі онлайн.

Відповідно до ст. 1 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання загальна кількість депутатів 64.

Таким чином, за рішення № 970-VIII проголосувало 32 депутати з 64, що не є більшістю від загальної кількості депутатів ради, а тому рішення не могло бути прийняте згідно положень ст. 28 Регламенту.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Згідно ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У даному випадку позивач в заяві про необхідність забезпечення позову зазначає про недотримання відповідачем процедури прийняття рішення, а відтак на протиправність самого рішення, що є свідченням очевидних ознак протиправності такого рішення.

Також позивач посилається, фактично, на те, що унаслідок застосування оскарженого акту збільшиться податкове навантаження на нього і це, відповідно, вплине на його майновий стан.

Суддя звертає увагу на те, що станом на час розгляду та вирішення заяви позивача про забезпечення позову безпосередньо із мотивів, які ним зазначені у відповідній заяві, не дають суду підстави стверджувати про наявність очевидних ознак протиправності пункту 6 рішення Одеської міської ради № 970-VIII «Про встановлення ставок збору за місця для паркування транспортних засобів у м. Одесі» в частині спеціально відведених автостоянок, пункту 1 додатку 2 рішення № 970-VІІІ «Про встановлення ставок збору за місця для паркування транспортних засобів у м. Одесі».

Зокрема, ознаки протиправності оскаржуваного рішення відповідача не є беззаперечно очевидними, а фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Слід зауважити, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте суддя звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Разом з цим суддя відмічає, що з огляду на матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позву наразі не встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Із урахуванням викладеного суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 152, 154, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви громадської спілки «Асоціація автомобілістів Одеської області» про забезпечення позову у справі за позовом громадської спілки «Асоціація автомобілістів Одеської області» до Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення в частині.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний