Справа № 380/16995/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача у знятті арештів у закінчених виконавчих провадженнях № 31692969 від 15 березня 2012 року, № 32959926 від 11 червня 2012 року, № 41725988 від 29 січня 2014 року;

2) Зобов`язати відповідача зняти арешти:

- у виконавчому провадженні № 31692969 від 15 березня 2012 року арешт майна та оголошення заборони на його відчуження згідно постанови від 15 березня 2012 року, а також арешт на кошти, що містяться на моїх банківських рахунках згідно постанови від 02 квітня 2012 року;

- у виконавчому провадженні №32959926 від 11 червня 2012 року арешт на кошти, що містяться на моїх банківських рахунках, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови згідно постанови від 13 вересня 2012 року, а також арешт мого майна та оголошення заборони на його відчуження згідно постанови від 21 березня 2013 року;

- у виконавчому провадженні №41725988 від 29 січня 2014 року арешт мого майна та оголошення заборони на його відчуження згідно постанови від 21 лютого 2014 року.

Ухвалою від 05.12.2022 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до виконавчого напису від 31.10.2011 № 1400, що виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мухог М.Т., Жоківським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 15.03.2012 відкрито виконавче провадження за № 31692969 щодо примусового стягнення з позивача на користь Львівської філії ПАТ «Кредитпромбанк» 2643796,66 грн. 06.12.2012 виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку із сплатою заборгованості. Дану заборгованість позивач погасив у визначений добровільно термін - до 20.03.2012.

Поряд з цим слід зазначає, що в цьому ж провадженні 02.04.2012 винесена постанова про стягнення з виконавчого збору на суму 264379,67 гривень, яка 06.06.2012 при закінченні виконавчого провадження було виділена в окреме провадження. Відповідно до виділеної постанови, 11.06.2012 відкрито виконавче провадження № 32959926. У ході цього провадження 13.09.2012 винесено постанову про арешт на кошти, що містяться на банківських рахунках позивача, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, а 21.03.2013 винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. 28.09.2012 та 24.04.2013 виконавче провадження зупинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (розшук боржника, транспортних засобів або розшук дитини). 27.12.2013 виконавчий документ повернено стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

29.01.2014 за фактом примусового стягнення з позивача виконавчого збору відкрито виконавче провадження за № 41725988. 21.02.2014 в цьому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до витягу від 25.08.2022 із Автоматизованої системи виконавчого провадження у розділі «ВП-спецрозділ» стадія виконавчої дії про вищезазначений арешт майна та заборони на його відчуження - «активний». Тобто, арешт та заборона, діє до сьогоднішнього дня. При цьому 18.03.2014 виконавче провадження зупинено на підставі п.4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (розшук боржника, транспортних засобів або розшук дитини). 18.06.2015 виконавчий документ повернено стягувачу на підставі п.7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач до відповідача з заявами про зняття арештів у виконавчих провадженнях № 31692969, № 32959926, № 41725988. Відповідач листом від 22.08.2022 відмовив позивачу зняти арешт.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується звітом про доставку електронного листа надісланого на офіційну електронну адресу та довідкою про доставку електронного листа. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Посадовими особами відділу 12.03.2012 зареєстровано виконавче провадження № 31692969 щодо примусового виконання виконавчого напису № 1400, вчиненого 31.10.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Муха М.Т. про звернення стягнення на комплекс будівель № 91-6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3027,4 кв.м., що належать іпотекодавцю - ОСОБА_1 для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна вимог ПАТ «Кредитпромбанк» в сумі 2 643 796,66 грн.

11.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

15.03.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

06.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України № 606-ХIV, у зв`язку із фактичним виконанням. Разом з цим у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено про необхідність виділення постанови про стягнення виконавчого збору від 02.04.2012 в окреме виконавче провадження.

Посадовими особами відділу 06.06.2012 зареєстровано виконавче провадження № 32959926 щодо примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 31692969 від 02.04.2012

11.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

13.09.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

21.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Посадовими особами відділу 08.01.2014 зареєстровано виконавче провадження № 41725988 щодо примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 31692969 від 02.04.2012

29.01.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

21.02.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України № 606-ХIV.

27.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України № 606-ХIV.

На звернення позивача про зняття арешту у виконавчих провадженнях № 31692969, № 32959926, № 41725988 відповідач проінформував, що для зняття арешту із майна, накладеного під час здійснення виконавчого провадження № 31692969, № 32959926, № 41725988 ОСОБА_1 слід внести на рахунок відділу суму коштів, необхідну для задоволення вимог стягувача та витрат виконавчого провадження.

З огляду на вищевказані обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) (в редакції, що діяла станом на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 49 Закону № 606-XIV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Згідно з долученим до матеріалів справи листом Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 03.10.2022 № 14116, у своїй діяльності органи державної виконавчої служби в частині документообігу, окрім іншого, керуються вимогами «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» (далі Правила), затверджених в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 за № 699/30567.

Так, згаданими Правилами встановлено, що строки зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих поводжень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

Таким чином, матеріали виконавчого провадження № 31692969 від 15.03.2012 знищені відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення 16.02.2015 методом спалювання на підставі розпорядження начальника № 9 від 05.01.2015.

Матеріали виконавчого провадження № 32959926 від 11.06.2012, знищені відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення 06.02.2017 методом спалювання на підставі розпорядження начальника № 10 від 06.02.2017.

Матеріали виконавчого провадження № 41725988 від 29.01.2014 знищені відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення 15.01.2019 методом спалювання на підставі розпорядження начальника № 2 від 03.01.2019.

Також повідомлено, що в період з 19.06.2015 до сьогодні, виконавчий документ про стягнення виконавчого збору в сумі 264379,67 грн з ОСОБА_1 , відповідно до даних АСВП на виконання у Жовківський ВДВС у ЛРЛО ЗМУ МЮ (м.Львів) не пред`являвся,

За приписами п. 1, 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 (далі - Положення) це Положення, розроблене відповідно до вимог Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», та визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ХІІІ Положення незавершені виконавчі провадження, відомості про які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, підлягають перенесенню до Системи.

Підлягають перенесенню до Системи виконавчі провадження, за якими скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Судом з витягу «ВП-спецрозділ» встановлено, що виконавчі провадження № 31692969, № 32959926, № 41725988, в рамках яких на майно позивача було накладено арешт, завершено.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача та на кошти, що знаходяться на рахунках, не знятий.

При цьому, відповідачем не доведено наявності відкритих виконавчих проваджень, у межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Також суд звертає увагу, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження, тому саме на державного виконавця покладався обов`язок у разі винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про скасування арешту, накладеного на майно та кошти боржника.

За наведеного суд дійшов висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для того, щоб продовжувало свою дію обтяження у вигляді арешту майна та коштів боржника.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Воїнів УПА, 35, м. Жовква, Львівська область, 80300, ) про зняття арешту - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову відповідача у знятті арештів у виконавчих провадженнях № 31692969, № 32959926, № 41725988.

Зобов`язати Жовківський районний відділ Державної виконавчої служби у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт:

- у виконавчому провадженні № 31692969, накладений згідно з постановою від 15.03.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та згідно з постановою від 02.04.2022 про звернення стягнення на рахунки боржника;

- у виконавчому провадженні № 32959926, накладений згідно з постановою від 13.09.2012 про арешт коштів боржника та постанови від 21.03.2013 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- у виконавчому провадженні № 41725988, накладений згідно з постановою від 21.02.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Стягнути з Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 2977,20 грн судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 15.12.2022.

Суддя Кедик М.В.