Справа № 120/7457/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 грудня 2022 р. Справа № 120/7457/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Липовецької міської ради (вул. Героїв майдану, 4, м. Липовець, Вінницька обл., 22500)

про: визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Липовецької міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту); визнання протиправним та скасування рішення відповідача №828 від 10.02.2022 року; зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким затвердити позивачеві проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулась до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658, площею 2,0 га, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецької міської ради (за межами населеного пункту) у власність для ведення особистого селянського господарства. Однак, рішеннями 19 сесії 8 скликання від 14.09.2021 року, 24 чергової сесії 8 скликання від 18.11.2021 року, 25 чергової сесії 8 скликання від 10.12.2021 року, 28 чергової сесії 8 скликання від 21.02.22 та за результатами відкритого поіменного голосування вищевказаний проект рішення відповідачем не прийнято. Проте, відповідач рішенням 29 чергової сесії 8 скликання від 10.02.2022 №828 прийняв рішення "Про надання виконавчому комітету міської ради дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані за межами с. Богданівка Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах (ділянка № НОМЕР_1 )". В зазначеному рішенні виконавчому комітету міської ради, крім іншого, надано дозвіл на розроблення документації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0 га, про затвердження проекту землеустрою та відведення якої у власність позивач звернулася до відповідача з відповідним клопотанням. Вважаючи таке рішення та бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання позивача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року дану позовну заяву залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та надано строк для усунення недоліків.

23.09.2022 року за вх. №46836/22 до суду позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Крім того даною ухвалою витребувано у позивача докази повторного звернення до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та відмови відповідача в реєстрації такого клопотання, а також належні та допустимі докази, на підтвердження інших обставин, викладених у заяві про поновлення строку від 23.09.2022 року; у відповідача витребувано належним чином засвідчені копію протоколу поіменного голосування 28 сесії 8 скликання відповідача від 21.01.2022 року щодо розгляду проекту рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 "; відомості щодо інформування позивача про прийняте рішення на 29 черговій сесії 8 скликання від 10.02.2022 року № 828; відомості щодо повторного звернення позивача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою та його реєстрації, а також судом зазначено, що питання про дотримання позивачем строків звернення до суду буде розглянуто та вирішено після отримання витребуваних судом доказів.

18.10.2022 року за вх. №50346/22 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що у липні 2021 року позивач звернулась до нього із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вказане звернення було розглянуто на засіданнях 19 сесії відповідача від 14.09.2021 року, 24 сесії від 18.11.2021 року, 25 сесії від 21.01.2022 року, проте за результатами відкритого поіменного голосування проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність г. ОСОБА_1 " не прийнято. Щодо позовної вимоги про скасування рішення 29 чергової сесії 8 скликання від 10.02.2022 року № 828 "Про надання виконавчому комітету міської ради дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані за межами с. Богданівка Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах (ділянка № 1)", відповідач вказує, що таке прийнято в інтересах територіальної громади, відповідно до повноважень міської ради та в межах визначених законодавством. Також зауважує, що органи місцевого самоврядування, в межах законодавства, на власний розсуд самостійно визначають як ефективно та доцільно використовувати та розпоряджатись майном, що належить до комунальної власності. Крім того, скасування вищезазначеного рішення порушить законні права та інтереси інших осіб, які зазначені в ньому. Стосовно позовної вимоги зобов`язального характеру, відповідач зауважує, що суд не може вирішувати питання віднесені до компетенції відповідача, зокрема, щодо передачі земельних ділянок у власність. З огляду на викладене, відповідач вважає дану позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом із відзивом відповідачем подано до суду належним чином засвідчену копію протоколу поіменного голосування 28 сесії 8 скликання відповідача від 21.01.2022 року лист від 24.01.2022 року, яким позивача проінформовано про результат розгляду її клопотання про затвердження проекту землеустрою на пленарному засіданні 28 сесії відповідача 21.01.2022 року.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року позивачеві запропоновано надати до суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про поновлення строку від 23.09.2022 року, оскільки суд позбавлений можливості вирішити питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

07.12.2022 року за вх. №58854/22 позивачем подано до суду заяву поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року позовну заяву в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Липовецької міської ради щодо розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту) та зобов`язання Липовецьку міську раду прийняти рішення, яким затвердити позивачеві проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1662 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту) залишено без розгляду.

Відтак, суд продовжує розгляд справи в частині позовним вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 828 від 10.02.2022 року.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькй області №2-17800/15-19-СГ від 04.10.2019 року позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою проекту щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

На підставі вказаного наказу ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розроблено відповідний проект.

В подальшому позивач неодноразово зверталась до відповідача із клопотаннями про затвердження зазначеного проекту землеустрою. Вказані питання розглядались на засіданні 19 сесії від 14.09.2021 року, 24 сесії від 18.11.2021 року, 25 сесії від 10.12.2021 року та 28 сесії від 21.01.2022 року, на яких відповідачем за результатами відкритого поіменного голосування щодо затвердження проекту землеустрою позивача рішення не було прийнято.

Водночас, відповідачем на 29 сесії 8 скликання від 10.02.2022 року прийнято рішення «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані за межами с. Богданівка Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах (ділянка №1)". В зазначеному рішенні виконавчому комітету міської ради, крім іншого, надано дозвіл на розроблення документації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0 га, про затвердження проекту землеустрою та відведення якої у власність позивач звернулася до відповідача з відповідним клопотанням.

Вважаючи протиправним рішення 29 чергової сесії відповідача 8 скликання від 10.02.2022 року № 828, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК України).

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

П.«б» ст. 12 ЗК України передбачає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Правовий статус відповідача визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад. Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ч. 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).

Відповідно до ст. 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, серед іншого, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

За нормами ч. 1 ст. 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Суд зазначає, що за змістом ст. 30 Закону № 858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як зазначалось судом вище, відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених норм доводить, що громадяни можуть набувати право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності виключно за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Законодавцем визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Зокрема, передбачено,що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст. 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-17800/15-19-СГ від 04.10.2019 року позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою проекту щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою, адже саме до повноважень відповідача належить вирішення питання про затвердження зазначеного проекту.

Вказані клопотання розглядались відповідачем на засіданні 19 сесії від 14.09.2021 року, 24 сесії від 18.11.2021 року, 25 сесії від 10.12.2021 року та 28 сесії від 21.01.2022 року, на яких за результатами відкритого поіменного голосування щодо затвердження проекту землеустрою позивача рішення не було прийнято.

Водночас, відповідачем на 29 сесії 8 скликання від 10.02.2022 року прийнято рішення «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані за межами с. Богданівка Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах (ділянка №1)". В зазначеному рішенні виконавчому комітету міської ради, крім іншого, надано дозвіл на розроблення документації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0 га, про затвердження проекту землеустрою та відведення якої у власність позивач звернулася до відповідача з відповідним клопотанням.

В контексті наведених обставин справи, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.10.2021 року у справі 240/8547/19.

Так, Верховний Суд зазначає, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії направлені на відчуження в майбутньому об`єкта речових прав на користь заінтересованої особи, за умови дотримання цією особою встановленої земельним законодавством процедури отримання у власність земельної ділянки.

При цьому, колегія суддів враховує, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року в справі № 688/2908/16-ц, вказала, що на обидві сторони поширюється обов`язок діяти добросовісно.

Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі.

Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

Оцінка поведінки як добросовісної чи недобросовісної має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.

Отже, застосовуючи запропонований Великою Палатою Верховного Суду правовий підхід до вирішення цього конкретного спору, насамперед необхідно встановити правомірність (добросовісність) поведінки обох сторін правовідносин.

Так, судом встановлено, що після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивачем в подальшому, у встановленому законом порядку, розроблено та неодноразово подано на затвердження відповідачеві відповідний проект, чим позивач продемонстрував намір отримати у власність бажану земельну ділянку.

Зазначені обставини свідчать про активну позицію позивача щодо узаконення права власності на спірну земельну ділянку.

Водночас, відповідач, за результатами неодноразового розгляду клопотань позивача про затвердження проекту землеустрою, не прийняв обґрунтованого рішення про затвердження або ж про відмову в затвердженні такого проекту. Крім цього, відповідач 10.02.2022 року прийняв рішення № 828 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані за межами с. Богданівка Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, право оренди на яку може бути реалізовано на земельних торгах (ділянка №1)" із включенням до зазначеного переліку земельної ділянки, про затвердження проекту землеустрою якої раніше звернулась позивач.

Суд зазначає, що відповідачу була відома інформації про отримання позивачем дозволу на розроблення проекту землеустрою і що такий дозвіл реалізовано, відповідний проект розроблено, однак відповідачем створено перешкоди у наданні бажаної земельної ділянки у власність позивачу шляхом зволікання з прийняттям рішення за клопотанням позивача у визначений законом строк, а також прийняттям рішення № 828 від 10.02.2022 року про надання виконавчому комітету міської ради дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, зокрема, і щодо запитуваної позивачем земельної ділянки.

В свою чергу позивач, отримавши позитивне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, мала усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням щодо оформлення бажаної земельної ділянки у власність.

При розгляді цієї справи, суд враховує, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Відповідно правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що прийняття відповідачем 10.02.2022 року рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою шодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, зокрема, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658, щодо якої попередньо уповноваженим органом позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою і такий проект розроблено та подано на затвердження, порушує права зацікавленої особи, яка діяла добросовісно, на отримання земельної ділянки у власність. Водночас, суд зазначає, що ним досліджується правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення лише в межах вчинення дії стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658.

Судом не заперечується те, що положеннями ЗК України відповідач наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності, у тому числі через включення окремих земельних ділянок до переліку земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах.

Однак при цьому відповідач має діяти у межах повноважень органів місцевого самоврядування у сфері розпорядження землями комунальної власності та має можливість вирішувати питання доцільності продажу земельної ділянки на земельному аукціоні, за виключенням тієї земельної ділянки, стосовно якої вже надано у встановленому законом порядку уповноваженим органом дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність, проект виготовлено та подано до відповідача на затвердження.

Така позиція суду відповідає та узгоджується з висновками Великої Палати Верховного суду у подібних правовідносинах, викладеними у постанові від 06.02.2019 року у справі № 346/2888/16-а, у яких з урахуванням положення ч. 3 ст. 134 ЗК України про те, що земельні торги не проводяться, зокрема, у разі використання права громадян на безоплатну передачу їм земельних ділянок з комунальної власності. А також правовим висновкам, викладених у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2021 року у справі № 240/8547/19 (адміністративне провадження № К/9901/35613/19).

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення 29 чергової сесії відповідача 8 скликання від 10.02.2022 року № 828 в частині, що стосується земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658, підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про землеустрій" та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Липовецької міської ради від 10.02.2022 року №828 в частині, що стосується земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Липовецької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач Липовецька міська рада (вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницька обл., 22500, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.12.2022 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна