Справа № 600/3486/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Чернівці Справа № 600/3486/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ТОВ "ФК" "Верум Кепітал" до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування постанов.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ"ФК" "Верум Кепітал" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 59683136 від 06.05.2021, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2059252,00 грн на підставі виконавчого листа № 2-1545/2009, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 16.01.2010;

- визнати незаконними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 597612000 від 06.05.2021 винесену приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2059252,00 грн на підставі виконавчого листа № 2-1545/2009, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 16.01.2010.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що виходячи із матеріалів виконавчого провадження, безпосереднього виконання рішення суду в повному обсязі не відбулося, що унеможливлює закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

На думку позивача, приватний виконавець перед винесенням оскаржуваних постанов про закінчення виконавчих проваджень № 59683136 від 06.05.2021 та № 597612000 від 06.05.2021 не пересвідчився, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 2-1545/2009 від 23.11.2009.

Позивач вважає, що часткове погашення заборгованості внаслідок реалізації майна в рамках виконавчого провадження № 59761200 відбулось на користь ОСОБА_3 , який є неналежним стягувачем внаслідок ухвалення Шевченківським районним судом м. Чернівці рішення від 16.12.2021, яким визнано недійсним договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань до ОСОБА_5 , укладений 12.11.2019 між гр. ОСОБА_3 та ТОВ "ФК" "Верум Кепітал".

В результаті ухвалення Шевченківським районним судом м. Чернівці такого рішення єдиною особою, яка уповноважена на отримання коштів від ОСОБА_5 згідно з рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.11.2009 в розмірі 2059252,51 грн є ТОВ "ФК" "Верум Кепітал".

На момент звернення до суду ТОВ "ФК" "Верум Кепітал" не отримало жодних грошових коштів ані від ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , тобто, грошове зобов`язання не погашене.

Ухвалою суду від 21.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України.

Цією ж ухвалою суду:

- задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено такий строк;

- залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

- витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. матеріали виконавчих проваджень ВП № 59683136 та ВП № 597612000, а також письмові докази, які стосуються спірних правовідносин.

Про відкриття провадження у справі відповідача повідомлено шляхом направлення на його офіційну електронну адресу тексту повістки та ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач правом, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з посиланням на відповідні докази та норми права, до суду не надав.

Водночас, відповідачем на виконання вимог ухвали суду в частині витребування доказів, подано до суду витребувані документи.

Про відкриття провадження у справі третіх осіб повідомлено шляхом направлення на їх електронну адресу текстів повісток та ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами, що підтверджується матеріалами справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 подала до суду письмові пояснення, в яких зазначала про повне виконання зобов`язання по кредитному договору, що підтверджується ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.10.2022, якою скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.09.2009 справа № 2-1545/2009, шляхом зняття арешту нерухомого їй майна.

З огляду на вищенаведене, третя особа вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень прийняті відповідачем до винесення рішення Шевченківського районного суду від 16.12.2021.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правом, передбаченим ст. 165 КАС України, не скористалися, свої арогументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову до суду не надали.

У судове засідання, призначене на 08.12.2022, позивач не прибув. Однак, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 08.12.2022, не прибули, проте подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в судове засідання, призначене на 08.12.2022, не прибув, явку представника не забезпечив, причини неприбуття не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Враховуючи положення ст. ст. 194, 205, 268 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23.11.2009 у справі № 2-1545/2009 позов ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «ВТБ Банк» борг за кредитним договором №131/04/08 від 09.04.2008 в сумі 2059252,51 грн та судові витрати (Т. 1 а.с. 5).

На підставі вказаного судового рішення, 16.01.2010 Першотравневим районним судом міста Чернівці видано виконавчі листи № 2-1545/2009, які стягувачем було пред`явлено до виконання (Т. 1 а.с. 241 - 242, Т. 2 а.с. 74).

ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.09.2013 серії НОМЕР_4 (Т. 1 а.с. 95).

29.03.2018 між ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №131/04/08 вiд 09.04.2008, відповідно до умов якого право вимоги до ОСОБА_1 передано ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» (Т. 1 а.с. 33 - 42).

13.08.2018 ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та ТОВ "ФК" "Верум Кепітал" укладено договір про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №1/2018 ГВ, вiдповiдно до якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №131/04/08 вiд 09.04.2008 передано ТОВ "ФК" "Верум Кепітал", яке згiдно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги (Т. 1 а.с. 43 - 44).

Ухвалою Першотравневого районного суду від 17.09.2018 замінено сторону (стягувача) у виконавчих провадженнях з виконання виконавчих листів № 2-1545/2009, виданих Першотравневим районним судом м. Чернівці щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 131/04/08 від 09.04.2008 з ВАТ "ВТБ Банк" на ТОВ «ФК «Верум Кепітал».

Судом також встановлено, що 31.07.2019 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59683136 стосовно боржника ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1545/2009, виданого 16.01.2010 Першотравневим районним судом міста Чернівці про стягнення солідарно заборгованості по кредитному договору в розмірі 2059252,51 грн з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Верум Кепітал» (Т. 2 а.с. 71).

08.08.2019 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59761200 стосовно боржника ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1545/2009, виданого 16.01.2010 Першотравневим районним судом міста Чернівці про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 2059252,51 грн з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Верум Кепітал» (Т. 1 а.с. 232).

12.11.2019 між громадянином України ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Верум Кепітал» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №1/2018_ГВ, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №131/04/08 від 09.04.2008 передано гр. ОСОБА_3 , який згідно умов договору набув права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги (Т. 1 а.с. 96 - 98).

Відповідно до умов вказаного договору право вимоги - це право грошової вимоги кредитора до боржника за кредитним договором, загальний розмір (обсяг) якого визначений у додатку № 2 до договору ( п. 2.3. договору про відступлення права вимоги).

Пунктом 3.1.3. договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору зазначеної у п. 4.1 договору, яка складає 523800,00 грн.

Згідно додатку №1 до договору відступлення права вимоги № 08.10/2019_ВК від 08.10.2019, а саме: акту приймання-передачі документації до договору первісний кредитор ТОВ «ФК «Верум Кепітал» передав новому кредитору гр. ОСОБА_3 документацію (Т. 1 а.с. 99).

Згідно додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги № 08.10/2019_ВК від 08.10.2019, а саме акту приймання-передачі права вимоги первісний кредитор ТОВ «ФК «Верум Кепітал» передав новому кредитору гр. ОСОБА_3 право вимоги відповідно до кредитного договору №131/04/08 від 09.04.2008 в сумі 257072,26 доларів США, право вимоги сплати відсотків за користування кредитом в сумі 91801,50 доларів США (Т. 1 а.с. 100).

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з надходженням повідомлення боржника ( ОСОБА_2 ) про наявність покупця, який має намір придбати нерухоме майно за ціною визначеною у розмірі 250000,00 грн, 28.11.2019 відповідач направив на адресу стягувача ОСОБА_3 лист за вих. № 1980, в якому просив розглянути питання щодо самостійного продажу майна боржника шляхом внесення покупцем коштів на рахунок приватного виконавця для задоволення вимог стягувача (Т. 1 а.с. 138, 154).

28.11.2019 ОСОБА_3 направив на адресу відповідача заяву про надання згоди на реалізацію майна по АСВП № 59761200, в якій повідомив, що не заперечує щодо самостійного продажу нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_4 , за ціною визначеною у розмірі 250000,00 грн (Т. 1 а.с. 137).

28.11.2019 ОСОБА_3 подав до приватного нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. заяву, в якій просив зняти заборону відчуження нерухомого майна, здійснити реєстрацію припинення заборони відчуження та реєстрацію припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав нерухомого майна щодо нерухомого майна, предмета іпотеки: житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 (Т. 1 а.с. 101, Т. 2 а.с. 16).

28.11.2019 ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_9 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. 28.11.2019 та зареєстровано в реєстрі за №13097.

Згідно умов вказаного договору, за домовленістю сторін продаж житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами вчинено за 2131162,00 грн, які продавець отримав від покупця повністю до моменту підписання цього договору (Т. 1 а.с. 102, 137, Т. 2 а.с. 15).

На підставі розпорядження відповідача від 29.11.2021 № 59761200, грошові кошти у сумі 250000,00 грн, що надійшли 28.11.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-1545/2009, виданого 16.01.2010, перераховано, в т.ч. в сумі 227272,73 грн на користь ОСОБА_3 на підставі платіжного доручення № 158 від 29.11.2019 (Т. 1 а.с. 135, 136).

З матеріалів справи видно, що ухвалою Першотравневого районного суду у справі № 725/497/21 від 09.02.2021 замінено сторону (стягувача) у виконавчих провадженнях АСВП № 59683136, 59761200 з виконання виконавчих листів № 2-1545/2009 від 23.11.2009, з ТОВ «ФК «Верум Кепітал» на ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 104, Т. 2 а.с. 40).

08.04.2021 ОСОБА_2 подала до відповідача заяву, в якій просила винести постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 59683136 та ВП № 59761200, у зв`язку з фактичним погашенням заборгованості, зокрема відчуженням іпотечного майна по АДРЕСА_4 за 2131162,00 грн та передачею коштів кредиторам (Т. 1 а.с. 133, Т. 2 а.с. 13).

У зв`язку з надходженням вказаної заяви, 12.04.2021 відповідач направив на адресу стягувача ОСОБА_3 листа за вих. № 1661, з проханням підтвердити або спростувати інформацію про погашення заборгованості по кредитному договору № 131/04/08Рі/к, з виконання виконавчого листа № 2-1545/09 від 23.11.2009 (Т.1 а.с. 132, Т. 2 а.с. 12).

Вказаний лист отримано ОСОБА_3 16.04.2021, що підтверджується його підписом в листі (Т.1 а.с. 132, Т. 2 а.с. 12).

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що враховуючи повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», 06.05.2021 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 59683136 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1545/2009, виданого 16.01.2010 Першотравневим районним судом міста Чернівці, про стягнення солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 2059252,51 грн з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Верум Кепітал» (Т. 2 а.с. 11).

Враховуючи повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», 06.05.2021 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 59761200 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1545/2009, виданого 16.01.2010 Першотравневим районним судом міста Чернівці, про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 2059252,51 грн з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Верум Кепітал» (Т. 1 а.с. 131).

06.05.2021 відповідач направив на адресу стягувача ОСОБА_3 , а також боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оскаржувані постанови про закінчення виконавчого провадження (Т. 1 а.с. 115, 118).

В подальшому, рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.12.2021 у справі № 727/9334/21, яке набрало законної сили 28.01.2022, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ТОВ «ФК «Верум Кепітал» про визнання договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань недійсним, - задоволено повністю. Визнано недійсним договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань до ОСОБА_5 , укладений 12.11.2019 між ТОВ «ФК «Верум Кепітал» та ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 13 15, 48-49).

У поданих до суду заявах, представник позивача стверджував, що рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.12.2021 у справі № 727/9334/21 позивачем не було отримано.

Про порушене право позивачу стало відомо тільки 28.09.2022 після ознайомлення його представника із матеріалами виконавчого провадження.

Вважаючи оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень протиправними, позивач звернувся з позовом до Першотравневого районного суду м. Чернівці

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.10.202022 у справі № 725/5809/22 відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі, оскільки дії приватного виконавця підлягають оскарженню у порядку адміністративного судочинства.

Вважаючи оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень протиправними, 13.10.2022 позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12.10.2022 у справі № 725/4925/22, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 24.11.2022, заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.09.2009 в рамках судового розгляду цивільної справи № 2-1545/2009 задоволено. Скасовано арешт на будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 86,50 кв. м, житловою площею 55,10 кв. м, який був накладений ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 вересня 2009 року у справі № 2-1545/2009.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 підкреслив значущість положень ст. 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується, що передбачено ч. 3 ст. КАС України.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частина 1 ст. 287 КАС України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як видно з матеріалів справи, позивач не є стороною (учасником) виконавчого провадження ВП № 59683136 та ВП № 59761200, тому не входить у коло осіб, визначених ст. 287 КАС України або ст. 447 ЦПК України. Водночас, оскаржуваними постановами про закінчення виконавчих проваджень, на думку позивача, зачіпаються його права та інтереси.

Отже, позивач має беззаперечне право звернутися до адміністративного суду з даним позовом.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 25.08.2021 по справі № 760/16859/19, де проаналізувавши норми ст. 447 ЦПК України, ст. 287 КАС України та ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про те, що спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, у разі оскарження дій приватного, державного виконавця особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 815/2255/16 (провадження № 11-177апп18), від 27.03.2019 у справі № 823/359/18 (провадження № 11-1470апп18) та від 05.06.2019 у справі № 676/5081/16-ц (провадження № 4-547цс18), а також у постанові КАС ВС від 13.05.2020 у справі № 320/6459/19 (провадження № К/9901/3959/20).

З наведених підстав, 12.10.2022 Першотравневий районний суд м. Чернівці відмовив позивачу у відкритті провадження у справі про оскарження спірних постанов про закінчення виконавчих проваджень.

Враховуючи вищенаведені норми права та правові висновки судів касаційної інстанції, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає розгляду за правилами КАС України.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.02.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання тощо (ч. 1 ст. 14 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 та 22 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Пункт 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. 2, 3 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII).

Отже, Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із ч. 1 ст. 41 Закону № 1404-VIII y разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Як зазначалося вище, позивач не є стороною (учасником) виконавчого провадження ВП № 59683136 та ВП № 59761200.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.12.2021 у справі № 727/9334/21, яке набрало законної сили 28.01.2022, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ТОВ «ФК «Верум Кепітал» про визнання договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань недійсним задоволено повністю. Визнано недійсним договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань до ОСОБА_5 , укладений 12.11.2019 між ТОВ «ФК «Верум Кепітал» та ОСОБА_3 .

Приписами ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позаяк, у справі № 727/9334/21, брали участь ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Верум Кепітал», то обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.12.2021 у справі № 727/9334/21 щодо недійсності договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань до ОСОБА_5 , укладеного 12.11.2019 між ТзОВ «ФК «Верум Кепітал» та ОСОБА_3 не доказуються при розгляді даної справи, оскільки у цій справі бере участь ті ж самі особи стосовно яких встановлено ці обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, внаслідок визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань позивач не став автоматично стороною вже закінченого виконавчого провадження та не вважається стягувачем.

В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Частина 2 ст. 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист закріплено й ст. 5 КАС України, відповідно до ч. 1 якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

У постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16 було сформовано правовий висновок, який в подальшому було підтримано Верховним Судом, зокрема у постанові від 22.08.2019 у справі № 288/1557/16-а, про те, що "гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення".

Крім того, у постанові від 22.08.2019 (справа № 288/1557/16-а) Верховний Суд дійшов висновку, що "позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

З цього видно, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах".

Такі вимоги процесуального закону та усталена практика Верховного Суду вказують на те, що, під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про вплив рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на права та законні інтереси позивача та їх порушення внаслідок такого впливу.

Предметом оскарження у даній справі є постанови про закінчення виконавчих проваджень від 06.05.2021.

Порушення своїх прав та інтересів позивач фактично обґрунтовує тим, що оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень від 06.05.2021 винесені відповідачем без дійсного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом ч. 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Положеннями ч. 1, п. 4, 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи по суті позивач не довів, а суд не встановив факти та/або обставини, які б свідчили про вплив оскаржуваних постанов про закінчення виконавчих проваджень від 06.05.2021 на права та законні інтереси позивача, а також їх порушення внаслідок такого впливу.

Суд також звертає увагу, що за змістом ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки, позивач не є стороною (учасником) виконавчого провадження ВП № 59683136 та ВП № 59761200, а оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень від 06.05.2021 прийняті відповідачем до винесення рішення Шевченківським районним судом від 16.12.2021, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є стягнення з нового кредитора ( ОСОБА_3 ) все, що він отримав на виконання недійсного правочину (договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань).

Посилання позивача на неотримання від третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коштів від реалізації арештованого майна суд відхиляє, оскільки ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12.10.2022 у справі № 725/4925/22, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 24.11.2022, якою скасовано арешт на заставне майно, підтверджено фактичне виконання в повному обсязі судового рішення згідно виконавчим листом.

Під час розгляду справи по суті позивач не надав до суду докази на підтвердження права вимоги за виконавчими листами № 2-1545/2009, виданими 16.01.2010 Першотравневим районним судом міста Чернівці, про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 на його користь, або заміну його як сторони (стягувача) у виконавчих провадженнях з примусового виконання вказаних виконавчих листів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України передбачено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 125, 129, 140, 143 Конституції України, ст. ст. 9, 77, 79, 80, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ТОВ ФК Верум Кепітал до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування постанов, відмовити повністю.

Згідно ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до ст. ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ТОВ ФК Верум Кепітал (вул. Чигоріна, 49, офіс 8, м. Київ, );

відповідач приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович (вул. Міцкевича Адама, буд. 2, офіс 22, м. Чернівці);

третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя В.К. Левицький