Справа № 420/13747/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 29 вересня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, в якій позивач просить суд зобов`язати Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків підтвердити стаж роботи на судні на посадi палубного кадету ОСОБА_1 за перiод працi на судні зазначеному в послужнiй книжці моряка, а саме: Судно «Astotia» період з 28.08.2018 р. 26.02.2019 р. (стор. 14-15) та надати статус дійсного (підтвердженого) в електронному кабінеті моряка.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що за своєю спеціальністю він є моряком та починаючи з 2018 року працює у морськiй сферi (з 2015 року проходив практику на буксирах) і обіймає посаду палубного кадета. Даний факт підтверджується посвідченнями особи моряка за № AB 578811 (13.06.2016) і книжкою практичної підготовки. За допомогою електронного кабінету моряка позивач надав відповідачу послужну книжку моряка і записи для підтвердження стажу роботи на судні на посадi палубного кадета за наступними роботами: Судно «Astotia» період з 28.08.2018 - 26.02.2019 (стор. 14-15). Однак, Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків не підтверджено стаж роботи на судні, переведено в електронному кабiнетi моряка в розряд Відхилено (ID моряка 619864), та такою причиною було вказано «порушена хронологія записів в послужній книжці моряка», тобто на думку Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків в послужній книжці моряка містяться вiдповiднi недоліки, а саме заповнення послужної книжки з порушеннями Правил внесення записів до послужної книжки моряка Додатку 13 до Наказу № 811 вiд 18.10.2013. Не погодившись із відхиленням стажу, позивач 01.06.2022 надіслав до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) скаргу. 19.07.2022 Адміністрацією судноплавства було надано відповідь на скаргу в якій вказано, що верифікація стажу здійснюється на підставі наказу Міністерства інфраструктури України № 811 вiд 18.10.2013 «Про затвердження зразків документів осіб командного складу та суднової команди морських суден, що засвідчують належну кваліфікацію для займання посади на судні та ідентифікують їх власників» яким затверджені правила внесення записів до Послужної книжки моряка (додаток 13). Верифікація (підтвердження) стажу ОСОБА_1 було відхилено у зв`язку iз порушенням хронології записів в послужній книжці моряка.

ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача щодо відмови у підтвердженні стажу роботи на судні на посаді палубного кадета є протиправними, незаконними та такими, що грубо порушують право позивача на працю передбачене статтею 43 Конституції України, та мають вкрай негативні наслідки для позивача.

Ухвалою судді від 04.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви із узгодженням змісту позовних вимог приписам ст.5 КАС України, та із зазначенням поштового індексу місця проживання позивача.

Так, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просить суд:

1. Визнати протиправною відмову Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, у підтвердженнi відомостей щодо стажу роботи ОСОБА_1 на посаді палубного кадету за період праці на судні зазначеному в послужній книжці моряка, а саме: Судно «Astotia» період з 28.08.2018 р. - 26.02.2019 р. (стор. 14-15);

2. Зобов`язати Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків підтвердити стаж роботи на судні на посаді палубного кадету ОСОБА_1 за період праці на судні зазначеному в послужній книжці моряка, а саме: Судно «Astotia» період з 28.08.2018 р. - 26.02.2019 р. (стор. 14-15) та надати статус дійсного (підтвердженого) в електронному кабінеті моряка.

Ухвалою судді від 18.10.2022 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у порядку статті 262 КАС України.

09.12.2022 суд ухвалив витребувати у ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії сторінки № 12 та сторінки № 13 Послужної книжки моряка ОСОБА_1 (дата видачі 26.11.2014, № бланка 0151296).

01.11.2022 до суду (вх..№33926/22) від Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що Послужна книжка моряка є тим документом, що підтверджує послужний стаж на судні. Під час верифікації Послужної книжки моряка позивача було встановлено порушення хронології внесення записів до неї, а саме дата заповнення сторінок 12, 13 значиться 28.02.2019, а дата заповнення сторінок 14, 15 та 24, 25 раніша 26.02.2019, у зв`язку з чим запис на сторінках 14-15 за періодом 28.08.2018 по 26.02.2019 було відхилено. Додатково підкреслює, що судно повинне бути укомплектоване екіпажем в належній кількості та належній кваліфікації та жоден моряк не вправі працювати на судах, якщо він не відповідає положенням відносно віку, стану здоров`я й кваліфікації. В свою чергу, безпека судноплавства є важлива умова охорони людського життя.

23.11.2022 до суду (вх.№ЕП/34721/22) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначається, що для присвоєння звання штурмана необхідно, окрім іншого, мати документально підтверджений стаж роботи на судні на морських суднах у складі палубної команди не менше дванадцяти місяців як частини схваленої програми підготовки на судні, що відповідає вимогам розділу А-ІІ/1 Кодексу ПДНВ та документально підтверджена у відповідній книзі реєстрації підготовки (Training Record Book). Вказує, що хронологія записів в послужній книжці моряка позивача свідчить, що ним вчинялися послідовні дії, спрямовані на внесення нового запису із врахуванням попередньої помилки у даті заповнення, адже наступною сторінкою після 12-13 є 14-15.

13.12.2022 до суду (вх.№38051/22) від Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків надійшли пояснення на відповідь на відзив, які, відповідно до ч.2 ст.159 КАС України є за своєю природою запереченнями у яких відповідач наполягає, що дата заповнення сторінок 12-13 є пізнішою, ніж заповнення сторінок 14-15, отже, вбачається невідповідність хронології заповнювання, а відтак відмова відповідача є правомірною.

Розглянувши заяви по суті справи та докази на їх обґрунтування, з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є моряком, відповідно до посвідчення особи моряка НОМЕР_1 від 13.06.2016 (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва фахівця № НОМЕР_2 від 10.11.2014 (а.с.90), ОСОБА_1 успішно закінчив курс підготовки, схвалений Морською Адміністрацією України «ознайомлення, початкова підготовка та інструктаж з питань безпеки для всіх моряків».

Матеріали справи містять свідоцтво фахівця № НОМЕР_3 від 10.12.2021 (а.с.83), відповідно до якого ОСОБА_1 успішно закінчив курс підготовки, схвалений Морською Адміністрацією України «ознайомлення, початкова підготовка та інструктаж з питань безпеки для всіх моряків»

ОСОБА_1 має послужну книжку моряка №04551/2014/24 (а.с.16).

Відповідно до аркушів 12-13 послужної книжки моряка (а.с.102), позивач працював на судні m/v «Astoria», Passenger ship, Madeira. Судновласник: Global cruise lines. Офіційний номер судна: OFF №1749; imo 5383304. Валова місткість судна: 16144t. Погружність: 2х5500 kWt. Посада на судні: Desk Cadet. Дата та місце влаштування на судно: 28 August 2018, p.Dublin. Дата та місце звільнення з судна: 26 February 2019, p.Vlissingen. Дата заповнення: 28.02.2019. Стрінка містить підпис капітана та суднову печатку.

Відповідно до аркушів 14-15 послужної книжки моряка (а.с.17), позивач працював на судні m/v «Astoria», Passenger ship, Madeira. Судновласник: Global cruise lines. Офіційний номер судна: OFF №1749; imo 5383304. Валова місткість судна: 16144t. Погружність: 2х5500 kWt. Посада на судні: Desk Cadet. Дата та місце влаштування на судно: 28 August 2018, p.Dublin. Дата та місце звільнення з судна: 26 February 2019, p.Vlissingen. Дата заповнення: 26 February 2019. Стрінка містить підпис капітана та суднову печатку.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, ОСОБА_1 за допомогою електронного кабінету моряка подав до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків послужну книжку моряка і записи для підтвердження стажу роботи на судні «Astoria» на посаді палубного кадета у період з 28.08.2018 по 26.02.2019.

Відповідно до інформації з кабінету моряка ОСОБА_1 , запис послужної книжки моряка сторінки 14-15 відхилено з причини порушення хронології записів у ній.

Державна служба морського і внутрішнього водного водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) на заяви позивача щодо верифікації документів, що підтверджують послужний стаж на судні, скерувала на адресу ОСОБА_1 лист від 19.07.2022 №2645/402/15-22 (а.с.19-20), у якому зазначила, що за інформацією Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків прийнято рішення та відхилена стаж на підставі наданих документів у зв`язку з порушенням хронології записів в послужній книжці моряка, який затверджується підписом капітана судна та судновою печаткою, а датою заповнення вважається дата затвердження запису капітаном. Зазначене не відповідає вимогам, встановленим правилами внесення записів до послужної книжки моряка. Таким чином, успішне підтвердження стажу є неможливим у зв`язку з недотриманням правил під час внесення записів до послужної книжки моряка.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у підтвердженні відомостей щодо стажу роботи у період з 28.08.2018 по 26.02.2019, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 51 Кодексу торговельного мореплавства України (вимоги до кваліфікації членів екіпажу) передбачено зокрема, що до зайняття посад штурмана та інших осіб командного складу судна допускаються особи, які мають відповідні звання та пройшли обов`язкову підготовку на умовах, визначених Міжнародною конвенцією про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 07.08.2013 № 567 затверджено Положення про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння (далі - Положення № 567).

Положенням про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння передбачено, що звання осіб командного складу - кваліфікаційна категорія, яка присвоюється особі залежно від рівня освіти, професійної компетентності, стажу роботи на суднах, підтверджується видачею диплома та надає право такій особі займати посаду або посади на морських суднах, визначені у дипломі та підтвердженні до нього (абзац восьмий пункту 4 розділу І Положення № 567).

Даним Положенням також дається визначення поняттю стажу роботи на судні, а саме: стаж роботи на судні - робота або проходження практичної підготовки на судні, що відноситься до видачі або підтвердження диплома або присвоєння іншої кваліфікації (абзац дев`ятнадцятий пункту 4 розділу I Положення № 567).

Розділом IV Положення № 567 передбачено, що особам, які претендують на присвоєння звання судноводіїв, необхідно відповідати вимогам.

Так, підпунктом 1 пункту 1 розділу IV вищенаведеного Положення передбачено, що для присвоєння звання штурмана та отримання права на зайняття посади вахтового помічника капітана морських суден валовою місткістю 500 одиниць і більше відповідно до Правила II/1 Конвенції ПДНВ та національних вимог необхідно:

мати схвалену морську вищу освіту з освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче молодшого спеціаліста за спеціальністю «Судноводіння» і відповідати стандарту компетентності, визначеному в розділі А-II/1 Кодексу ПДНВ, та національним вимогам;

мати документально підтверджений стаж роботи на судні на морських суднах у складі палубної команди не менше дванадцяти місяців як частини схваленої програми підготовки на судні, що відповідає вимогам розділу А-II/1 Кодексу ПДНВ та документально підтверджена у відповідній книзі реєстрації підготовки (Training Record Book) (в іншому випадку стаж роботи на судні на морських суднах повинен становити не менше тридцяти шести місяців), з виконанням протягом зазначеного стажу роботи на судні обов`язків з несення вахти на ходовому містку під наглядом капітана або вахтового помічника капітана не менш як шість місяців на морських самохідних суднах валовою місткістю 500 одиниць та більше;

мати чинні свідоцтва про відповідну схвалену обов`язкову підготовку;

відповідати стандартам компетентності, визначеним у пункті 2 розділу A-VI/1, пунктах 1-4 розділу A-VI/2, пунктах 1-4 розділу A-VI/3 та у пунктах 1-3 розділу A-VI/4 Кодексу ПДНВ;

мати диплом оператора ГМЗЛБ (обмежений або загальний);

підтвердити кваліфікацію в ДКК відповідно до стандартів компетентності, визначених в розділі А-II/1 Кодексу ПДНВ, шляхом проходження комп`ютерного тестування за допомогою програмного забезпечення інформаційно-телекомунікаційної системи.

До стажу роботи на судні, передбаченого для присвоєння звання штурман, може бути зараховано (але сумарно не більше шести місяців) плавання у складі палубної команди:

на риболовних суднах;

на суднах, що плавають в межах акваторій морських портів, в захищених водах та в прибережному плаванні, і плавання до 30 діб внутрішніми водними шляхами;

на річкових суднах (суднах змішаного (ріка-море) плавання) під час проведення першої практики під керівництвом кваліфікованого керівника практики у разі виконання програми практики та документального підтвердження відповідними записами в схваленій книзі реєстрації підготовки - не більше двох місяців.

До стажу роботи на судні не зараховуються:

робота на маячних суднах;

робота на бурових установках;

плавання на спортивних суднах;

плавання на суднах валовою місткістю до 80 одиниць;

робота на посаді лоцмана;

Таким чином, однією із вимог для присвоєння звання штурмана та отримання права на зайняття посади вахтового помічника капітана морських суден валовою місткістю 500 одиниць і більше є наявність документально підтвердженого стажу роботи на морських суднах у складі палубної команди не менше дванадцяти місяців як частини схваленої програми підготовки на судні.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що позивач за допомогою електронного кабінету моряка надав відповідачу послужну книжку моряка із записами для підтвердження стажу роботи на судні, однак верифікацію (підтвердження) стажу позивача було відхилено у зв`язку із порушенням правил внесення записів до послужної книжки моряка.

Визначаючись щодо повноважень відповідача, суд враховує таке.

На виконання вимог Міжнародної конвенції з підготовки та дипломування моряків і несення вахти та Кодексу торговельного мореплавства і з метою здійснення ефективного нагляду за функціонуванням національної системи підготовки і дипломування моряків Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 31.01.2001 № 83 «Про вдосконалення державного нагляду за станом підготовки та дипломуванням моряків». Вказаною постановою було, зокрема, погоджено з пропозиціями Міністерства транспорту про утворення Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків та її представництва (філії, відділення) у відповідних регіонах України і затверджено положення про цю інспекцію, передбачивши, що до її компетенції належить підтвердження дипломів, кваліфікаційних свідоцтв та інших документів моряків, визначених законодавством.

Наказом Міністерства транспорту України №693 від 17.10.2001 було затверджено Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків (далі - Положення №693).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 № 739 «Деякі питання підготовки та дипломування моряків», яка набрала чинності з 22.10.2020, внесено зміни до актів Кабінету Міністрів України; визнано такими, що втратили чинність, деякі постанови Кабінету Міністрів України. Внаслідок прийняття цієї постанови Кабінету Міністрів України Міністерством інфраструктури України прийнято: наказ від 12.10.2020 № 614 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України та втрату чинності наказу Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року № 693»; наказ від 30.09.2020 № 591 «Про припинення шляхом ліквідації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків».

В подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 640/31875/20 суд визнав протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 №739 «Деякі питання підготовки та дипломування моряків»; визнав протиправним та нечинним з моменту прийняття наказ Міністерства інфраструктури України від 12.10.2020 №614 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України та втрату чинності наказу Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року №693»; визнав протиправним та скасував наказ Міністерства інфраструктури України від 30.09.2020 №591 «Про припинення шляхом ліквідації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №640/31875/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 залишено без змін.

Відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 (із змінами), рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 640/31875/20 наказом Міністерства інфраструктури України від 22.11.2021 № 631 скасовано наказ Міністерства інфраструктури України від 12.10.2020 № 614 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України та втрату чинності наказу Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року № 693».

Відтак, Положення № 693 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 Положення № 693 Інспекція є державною організацією, заснованою на державній власності, і належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Згідно з підпунктом 3.2 пункту 3 Положення №693 основними завданнями Інспекції є: підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних кваліфікаційних комісіях (далі - ДКК), а також підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 4 Положення №693 Інспекція відповідно до покладених на неї завдань: 4.1) створює постійно діючі ДКК для підтвердження кваліфікації моряків; 4.2) веде реєстр усіх виданих на території України документів, згаданих пунктом 3.2 цього Положення, термін чинності яких минув або був продовжений, або дія яких була призупинена, або які були анульовані чи заявлені як загублені або знищені, а також веде реєстр виданих пільгових дозволів; 4.3) підтверджує дійсність документів, передбачених пунктом 3.2 цього Положення; 4.4) за дорученням Міністерства інфраструктури України розглядає проекти нормативних актів, стандартів, навчальних програм та інших документів з питань підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків, надає свої зауваження та пропозиції до них; 4.5) готує та видає аналітичні, довідкові, інформаційні, навчальні, методичні, науково-популярні та інші матеріали з питань підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків; 4.6) за дорученням Міністерства інфраструктури України організовує проведення науково-дослідних та науково-методичних робіт стосовно вдосконалення національної системи підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків; бере участь у їх виконанні; 4.7) здійснює за дорученням Міністерства інфраструктури України представництво та захист в ІМО інтересів України з питань підготовки, оцінки компетентності та дипломування моряків, аналізує та узгоджує пропозиції міністерств, інших центральних органів виконавчої влади щодо розгляду цих питань в ІМО та подає узагальнені пропозиції до Міністерства інфраструктури України; 4.8) за дорученням Міністерства інфраструктури України готує звіти та іншу інформацію в ІМО, здійснює запити та дає відповіді щодо дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, а також пільгових дозволів уповноваженим органам та установам зарубіжних країн - Сторін Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками (далі - Конвенція) та судноплавним компаніям; 4.9) на договірних засадах надає судноплавним компаніям та посередницьким організаціям з найму моряків та іншим організаціям інформацію щодо дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, надає їм консультаційні послуги; 4.10) здійснює атестацію інструкторів навчально-тренажерних закладів, що здійснюють підготовку моряків, згідно з вимогами правила I/6 Конвенції ( 995_053 ); 4.11) видає послужні книжки моряка, підтвердження, що засвідчують визнання дипломів відповідно до вимог правила I/10 Конвенції ( 995_053 ); 4.12) здійснює інші функції на виконання покладених на Інспекцію завдань відповідно до чинного законодавства України; 4.13) проводить відповідно до законодавства перевірку знань працівників суб`єктів перевезення небезпечних вантажів у галузі морського і річкового транспорту.

Окрім того, наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 18.04.2022 № 109 затверджено Статут Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, п. 3.1 якого метою діяльності Інспекції є реалізація державної політики із обслуговування громадян, фізичних осіб, забезпечення функціонування державних та суспільних потре щодо створення сучасних умов обслуговування громадян, фізичних осіб, забезпечення функціонування і сталого розвитку національної системи дипломування моряків, дотримання та несення вахти Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками (далі - Конвенція), представництва та захисту в Міжнародній організації (далі - ІМО) інтересів України та ефективного використання закріпленого за Інспекцією державного майна. Згідно з п. 3.2 вказаного статуту Інспекція з метою виконання своїх завдань, зокрема створює постійно діючі ДКК для підтвердження кваліфікації моряків (пп. 3.21.1); веде реєстр усіх виданих на території України документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, термін чинності яких минув або був продовжений, або дія яких була призупинена, або які були анульовані чи заявлені як загублені або знищені, а також веде реєстр виданих пільгових дозволів (пп. 3.2.2); підтверджує дійсність документів, передбачених пунктом 2.2 цього Статуту; видає послужні книжки моряка, підтвердження, що засвідчують визнання моряків відповідно до вимог правила Ш/10Конвенції (пп. 3.2.10).

Відповідно до інформації, розташованої на веб-сайті Інспекції «https://itcs.gov.ua/pro-inspektsiyu/» під час виконання основних завдань Інспекція надає послуги у сфері забезпечення безпеки судноплавства, серед яких:

перевірка знань та підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних кваліфікаційних комісіях, а також підтвердження дипломів, кваліфікаційних свідоцтв та інших документів моряків, визначених законодавством України;

перевірка знань працівників суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на морському і річковому транспорті;

видача підтверджень, що засвідчують визнання дипломів відповідно до вимог правила 1/10 Конвенції ПДНВ;

ведення реєстру всіх виданих на території України документів моряків та підтвердження їх дійсності.

Судом встановлено, що Міністерством інфраструктури України та Інспекцією розроблено сервіс електронний кабінет моряка, за допомогою якого відбувається верифікація напрацьованого моряком досвіду, який належить та адмініструється Інспекцією.

Згідно з інформацією на сайті Першого українського центру надання інформаційних послуг для моряків «https://pershii.com.ua/veryfikacziya-dokumentiv/» «...для того, щоб відправити свій досвід на верифікацію, моряку необхідно:

Зайти до свого профілю електронного кабінету моряка.

У розділі «Послуги» виберіть функцію «Подання документів на верифікацію».

У списку вибираєте необхідний тип документа.

Завантажуєте якісні скан-копії всіх сторінок послужної з контрактами, які ви хочете верифікувати.

Після того, як ви натиснули кнопку «подати заявку», ваш документ автоматично відправляється на верифікацію до ІПДМ. Далі вже секретар Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків заповнюватиме необхідні дані та оцифровуватиме документи, що підтверджують ваш досвід роботи...».

З огляду на викладене суд робить висновок, що верифікація напрацьованого моряком досвіду відбувається в електронному кабінеті моряка. Завантажений стаж перевіряють співробітники Інспекції, яка й відповідає за термін верифікації документів та появу їх в електронному кабінеті моряка.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Суд зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В межах предмету даного спору саме відповідач наділений компетенцією щодо підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію (пункт 2.2 Розділ II Статуту).

Більш того, метою діяльності відповідача є реалізація державної політики із задоволення державних та суспільних потреб щодо створеним сучасних умов обслуговування громадян, фізичних та юридичних осіб, забезпечення функціонування і сталого розвитку національної системи дипломування моряків, дотримання належного виконаний вимог Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків ти несення вахти 1978 року, з поправками 3 метою виконання своїх завдань, відповідач зокрема але не виключно веде реєстр усіх виданих на території України документів моряків та підтверджує дійсність документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію.

Оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача внаслідок виконання ним владних управлінських функцій, а позивач не набуває і не позбавляється речового права та не оспорює таке право, то спір відноситься до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо відмови у здійсненні верифікації (підтвердження) стажу позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до Кодексу торговельного мореплавства України, Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками, підпункту 4.9.3 підпункту 4.9 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 № 581, наказом Міністерства інфраструктури України від 18.10.2013 №811 затверджено зразки документів осіб командного складу та суднової команди морських суден, що засвідчують належну кваліфікацію для займання посади на судні та ідентифікують їх власників (далі - Наказ №811).

Зокрема, додатком 13 до Наказу № 811 затверджено зразок послужної книжки моряка (далі ПКМ).

На стор. 2 вказаного додатку №13 до Наказу № 811 містяться Правила внесення відомостей до ПКМ, а саме: «Записи про стаж плавання до ПКМ здійснюються моряком українською або англійською мовою. Записи здійснюються друкованими літерами синім або чорним чорнилом, без помилок. Якщо при заповненні на будь-якій сторінці була зроблена помилка, ця сторінка вважається недійсною, новий запис робиться на наступній сторінці. Унесення змін та доповнень до заповненого тексту не дозволяється. Назва судновласника та назва і тип судна пишуться повністю. Дані щодо судновласника, судна та енергетичної установки беруться із суднових документів. Посада вноситься так, як указано в судновій ролі. Дата влаштування на судно та дата списання із судна пишуться таким чином: число та рік цифрами, місяць словами (наприклад, 25 липня 2004 року або 25 July, 2004). У графі «Район плавання та порти заходження» вказуються район плавання (моря чи океану) та порти, у які судно заходило. До стажу плавання включається час фактичного плавання з урахуванням міжрейсової стоянки та ремонту строком не більше одного місяця. Стаж роботи моряка під час судноремонтних робіт (у разі необхідності) підтверджується на окремій сторінці. Кожний запис затверджується підписом капітана судна та судновою печаткою. Датою заповнення вважається дата затвердження запису капітаном. Термін дії ПКМ не обмежується».

Таким чином, записи до ПКМ здійснюються моряком, в даному випадку самим позивачем, капітан судна тільки затверджує їх своїм підписом та судновою печаткою.

Як видно із записів ПКМ позивача (а.с.102, 17), які були надані ним для підтвердження стажу роботи на судні, сторінки 12-13 та 14-15 є автентичними за виключенням дати заповнення: на 12-13: 28.02.2019, а на 14-15: 26.02.2019.

При цьому сторінки містять підпис капітана та суднову печатку.

Доводи позивача щодо помилки при заповненні сторінок 12-13 щодо зазначення дати заповнення суд не оцінює критично, та вказує, що іншої можливості ніж зазначити вірну дату заповнення окрім як зробити новий запис на наступній сторінці позивач не мав.

В свою чергу, твердження відповідача, що у спірних правовідносинах мало місце порушення хронології заповнення ПКМ, а не помилка у даті заповнення сторінок 12-13, суд вважає припущенням та таким, що не підтверджено належними та допустимими доказами та враховує, що на зазначених сторінках, окрім дати заповнення, зміст автентичний.

З огляду на наведене, відмова відповідача щодо підтвердження стажу не є правомірною.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Оцінюючи правомірність дій органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, суд звертає увагу, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland)», № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003).

Суд наголошує на тому, що відповідачу як суб`єкту владних повноважень повинні бути відомі вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України, на відповідність яким суд оцінює його дії. Ці вимоги є однаково важливими, ієрархічно не підпорядкованими й відповідають міжнародним, передовсім європейським стандартам щодо діяльності публічної адміністрації. Вони можуть і повинні бути застосовані всіма суб`єктами владних повноважень безпосередньо для попереднього аналізу своїх дій і рішень.

Натомість, відповідач вочевидь не скористався таким механізмом, оскільки дії щодо відмови позивачеві у врахуванні періодів його перебування на суднах згідно з ПКМ не відповідають цілій низці критеріїв ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності.

У випадку виникнення сумнівів щодо дійсності (реальності) стажу позивача на посаді старшого помічника каштана відповідач не був позбавлений можливості витребувати у позивача інші документи для підтвердження стажу, зокрема посвідчення особи моряка, контракти, довідки з крюінгових компаній, довідку від судновласників, тощо.

В свою чергу відмова у верифікації стажу позбавляє позивача здійснити наступний крок, звернутися до ДКК задля присвоєння наступної кваліфікації - штурмана. Фактично Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків позбавляє позивача підтвердити ті відомості, які містяться в паперовому варіанті у ПКМ шляхом перенесення цих відомостей в електронний кабінет моряка.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

В ст.5-1 КЗпПУ щодо гарантій забезпечення права громадян на працю зазначено, що Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності.

Оцінивши докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позивач обравши вид своєї діяльності намагається продовжувати роботу з підвищенням свого звання, проте протиправні дії відповідача перешкоджають йому в досягненні вказаної мети.

Визначаючись щодо способу захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України).

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі «Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини»).

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України», п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі», п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України», п. 29).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ефективним та таким, що забезпечує повне поновлення прав позивача, способом захисту буде визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачеві у підтвердженні (верифікації) стажу роботи на судні та зобов`язання підтвердити (верифікувати) позивачеві стаж роботи на судні на посадi палубного кадету ОСОБА_1 за перiод працi на судні зазначеному в послужнiй книжці моряка, а саме: Судно «Astoria» період з 28.08.2018 26.02.2019 (стор. 14-15)

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надати статус дійсного (підтвердженого) в електронному кабінеті моряка, суд зазначає таке.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Проте, на момент розгляду справу у суду відсутні підстави вважати, що право позивача буде порушено з боку відповідача після набрання законної сили судовим рішенням та лише бездіяльність чи відмова відповідача провести певні дії щодо надання статусу дійсного (підтвердженого) в електронному кабінеті моряка може бути оскаржена до суду.

Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

З огляду на те, що позивачем передчасно заявлена вимога про зобов`язання відповідача надати статус дійсного (підтвердженого) в електронному кабінеті моряка, суд відмовляє в її задоволенні.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи міститься квитанція № ПН952 від 28.09.2022 (а.с.9) про сплату позивачем судового збору у сумі 992,40 грн.

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн, що була сплачена позивачем при поданні позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії щодо відмови Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, у підтвердженнi відомостей щодо стажу роботи ОСОБА_1 на посаді палубного кадету за період праці на судні зазначеному в послужній книжці моряка (стор. 14-15), а саме: Судно «Astoria» період з 28.08.2018 - 26.02.2019.

Зобов`язати Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків підтвердити (верифікувати) стаж роботи на судні на посаді палубного кадету ОСОБА_1 за період праці на судні зазначеному в послужній книжці моряка, а саме: Судно «Astoria» у період з 28.08.2018 - 26.02.2019 (стор. 14-15 ПКМ).

У задоволення решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 104, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА