Справа № 240/9131/22
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/9131/22

категорія 112010203

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Токарева М.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання нарахування та виплату з 13.10.2021 доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру у розмірі, встановленому ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою від 23.05.2022 позовну заяву було залишено без руху залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску, оскільки на підтвердження обставин викладених у позові позивачем було надано лист- відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.10.2021, тобто у даному випадку кінцевою датою перебігу строку звернення до суду є 13 квітня 2022 року.

Разом з тим, позивач звернувся позивач звернувся до суду 11 травня 2022 року, що підтверджується відміткою на конверті у якому було направлено позовну заяву до суду.

Слід вказати, що ухвалу від 23.05.2022 позивачем було отримано 04.06.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали від 23.05.2022 позивачем було направлено 14.10.2022 до суду заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення, у які він посилається на те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Відтак, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст.122 КАС України, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

При цьому позивач посилається на постанову ВП ВС від 02.04.2019 у справі №510/1286/16-а, постанову ВС від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 24.11.2020 у справі №815/460/18.

Визначаючись із поданою на усунення недоліків заявою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що ніяким законом не встановлені інші, ніж шість місяців, строки звернення до суду з адміністративним позовом у зв`язку із порушенням права особи внаслідок невиплати вказаного підвищення, яке не було нараховане пенсійним органом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду; в той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Пенсія і доплати до неї є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Отримуючи щомісячно пенсію, позивач повинен був знати, що вона виплачується у меншому розмірі.

Слід наголосити, що факт достеменної обізнаності про наявність порушеного права щодо перерахунку пенсії підтверджується листом відповідача від 13.10.2021 водночас з даним позовом позивач звернувся лише 11.05.2022.

Суд відхиляє посилання позивача на позицію, ВП ВС від 02.04.2019 у справі №510/1286/16-а, постанову ВС від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 24.11.2020 у справі №815/460/18, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому застосовує до спірних правовідносин правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19.

Позивачем у заяві про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Щодо зазначення відповідачем інших причин пропуску строку на касаційне оскарження у зв`язку із запровадження на території України воєнного стану, то колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Суд наголошує, що посилання позивача лише на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло пропуск строку.

Зокрема, судом не встановлено обставин, що перешкоджали позивачу через запровадження в Україні воєнного стану звернутись до суду з позовом, а сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до Суду у розумні строки, у зв`язку із запровадження такого, не може вважатись поважною причиною цих строків. Посилання позивача на проведення бойових дій, що перешкоджало б своєчасному зверненню до суду, на території Коростенського (Овруцького) району не підтверджено жодним доказом.

Крім того, не зазначено жодних обставин, які б позбавляли позивача можливості звернутися до суду до запровадження в країні воєнного стану.

Такої позиції притримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 10 листопада 2022 року у справі №160/13594/21, від 22 листопада 2022 року у справі №420/17836/21, від 23 листопада 2022 року у справі №120/10567/21-а.

Наведені обставини свідчать, що позивач у визначені строки недоліки позовної заяви не усунув у повному обсязі.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача, що він не отримував ухвали від 23.05.2022, а про її існування дізнався з єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки ухвалу від 23.05.2022 позивачем було отримано 04.06.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Жодних доводів, чому позивач не усунув недоліки у строк встановлений в ухвалі, а лише 14.10.2022 крім посилання на неотримання ухвали, яке було спростовано судом позивач не вказав.

Пунктом 1 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Відповідно до частини шостої статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє у хвалу.

Оскільки позивачем, у встановлений судом процесуальний строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали недоліки позовної заяви не усунуто, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева