Справа № 340/2886/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 340/2886/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року в адміністративній справі №340/2886/22 (головуючий суддя першої інстанції Жук Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області; Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.06.2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області; Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо не зарахування до страхового його стажу періоду роботи з 05.01.1991 року по 15.03.1995 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати період його роботи з 05.01.1991 року по 15.03.1995 до страхового стажу та провести перерахунок страхового стажу для призначення (обчислення) пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про неправомірність відмови пенсійного органу в зарахуванні зазначеного періоду роботи є посиланням на відсутність номерів наказів в записах про прийняття та звільнення в малому підприємстві «Табора», в підприємстві «Табора-будсервіс», та в даті прийняття на роботу має місце виправлення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року. Вважає, що він як робітник не має нести тягар відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через порушення, допущені відповідальною особою при заповненні трудової книжки.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 05.01.1991 року по 15.03.1995 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не пізніше 14 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу для призначення (обчислення) пенсії за віком періоду роботи з 05.01.1991 року по 15.03.1995 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. До страхового стажу позивача не враховано певні періоди, оскільки записи в трудовій книжці внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України і не підлягають задоволенню. Зазначає про відсутність фінансування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відзив на апеляційну скаргу не подало, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 4-6).

05 квітня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 30.05.2022 року Головне управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повідомило позивача про те, що заява про призначення пенсії від 05.04.2022 року розглянута за принципом екстериторіальності ГУ Пенсійного фонду України в Київській області та рішенням від 12.04.2022 року №93, призначена пенсія з розрахунку страхового стажу 36 років 10 місяців 18 днів. При цьому відмовлено в зарахуванні періоду стажу:

- з 05.01.1991 року по 10.01.1993 року в кооперативі «Спортпроект», оскільки запис про звільнення не містить номера наказу про звільнення;

- з 11.01.1993 року по 06.12.1993 року в малому підприємстві «Табора», оскільки записи про прийняття та звільнення не містять номерів відповідних наказів;

- з 07.12.1993 року по 15.03.1995 року в підприємстві «Табора-будсервіс», оскільки в даті прийняття на роботу має місце виправлення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року (а.с.13)

Вважаючи дії відповідача щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 05.01.1991 року по 15.03.1995 року неправомірними, позивач оскаржив такі дії пенсійного органу до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, інших документів. Відтак, трудовий стаж позивача за період з 05.01.1991 року по 15.03.1995 року підлягає врахуванню під час розгляду заяви позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058), право на пенсію мають особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 25.10.1993 року (далі по тексту - Закон №3551) після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно статті 62 Закону №1058 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі по тексту Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Пунктом 7 Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п.7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Враховуючи зазначені норми законодавства, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 05.01.1991 року по 10.01.199 року працював в кооперативі «Спортпроект» (запис про звільнення 10.01.1993 року не містить номеру наказу про звільнення); у період з 11.01.1993 року по 06.12.1993 року працював в малому підприємстві «Табора» (записи про прийняття та звільнення не містять номерів відповідних наказів); у період з 07.12.1993 року по 15.03.1995 року працював на підприємстві«Табора-будсервіс»(в даті прийняття на роботу має місце виправлення)(а.с7-11).

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що вказані періоди роботи позивача не враховані до страхового стажу, оскільки записи стосовно цих періодів роботи в трудовій книжці внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58.

Апеляційний суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Апеляційний суд звертає увагу, що записи стосовно роботи позивача в кооперативі «Спортпроект» та в малому підприємстві «Табора» зроблені на підставі протоколів вказаних кооперативу та малого підприємства.

Відповідно до п.2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво!» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Доказів протилежного відповідачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Посилання апелянта, на те що позивачем спірні періоди не підтверджені документами, передбаченими в пункті 3 Порядку №637, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Стосовно виправлення в даті прийняття на роботу « 7.12.1993» на підприємство «Табора-будсервіс», апеляційний суд зазначає, що така дата підтверджується підставою його прийняття, зазначеною в графі « 4», а саме : «Пр. №30 к от 07.12.93».

Відтак, записами в трудовій книжці ОСОБА_1 за відповідні періоди містять всі необхідні реквізити - підпис керівника (уповноваженої особи) підприємства, наявні печатки підприємства, дані про дати прийняття та звільнення, займана посада. Всі записи зроблені чітко та розбірливо.

З огляду на встановлені і зазначені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу для призначення (обчислення) пенсії за віком періоду роботи з 05.01.1991 року по 15.03.1995, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Щодо посилання скаржника на відсутності фінансування виплати пенсій відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, у редакції постанови від 16.12.2020 року №1279, апеляційний суд зауважує, що предметом вказаної справи є наявність права позивача на повне обрахування стажу роботи, що не є залежним від фінансування пенсійного органу, не було (та не може бути) підставою відмови в призначенні (обрахуванні) пенсії будь-якій особі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року в адміністративній справі №340/2886/22 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року в адміністративній справі №340/2886/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак