Справа № 607/10521/22
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 Справа №607/10521/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С. М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА №5363177 від 26 квітня 2022 року, якою його визнано винним за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Із зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені у постанові обставини не відповідають дійсності. Вказує, що 05.08.2022 року у своїй поштовій скриньці він виявив постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2022, згідно відтиску поштового штемпеля на конверті він був відправлений на адресу позивача 02.08.2022. 08.08.2022 року звернувся у ВП (№4) Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області, де отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар, за межами населеного пункту та керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортним засобом. Зазначає, що вказаних порушень він не вчиняв, транспортним засобом ні 26 квітня 2022 року, ні у будь-який інший день, в період позбавлення його права керування транспортним засобом не керував. Вказує, що постанова у його присутності не складалася, підпис на постанові йому не належить, постанова йому не вручалася, а також на його адресу не направлялася. Таким чином, вважає, що будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені y постанові про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Згідно відзиву на позов, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області позову не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки при складанні спірної постанови інспектор діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Вказує, що відповідно до розділу VII Наказу МВС України від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб, тому у результаті технічної неможливості зберігати матеріали відеофіксації впродовж тривалого терміну часу, не представляється можливим надати відеозапис порушення позивача. Щодо тверджень позивача про те, що жодних порушень позивач не вчиняв, транспортним засобом не керував, а постанова складалась у відсутності позивача і підпис у постанові йому не належить, сторона позивача вважає, що вони є такими, що не відповідають дійсності і спрямовані на уникнення від відповідальності, адже у постанові вказані персональні дані ОСОБА_1 , а також дані його транспортного засобу, які поліцейські не змогли б отримати не зупинивши його. Крім цього, представник відповідача вказує, що при винесені постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, що свідчить про визнання позивачем вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності, а також позивач не висловлював жодних скарг на постанову. Огляду на викладене, представник відповідача вважає оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, тому оскаржувана постанова винесена працівниками поліції у межах їхніх повноважень, відповідно до обставин справи, а тому позов до задоволення не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені у позові вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі. Також, пояснив, що транспортним засобом він не керував у період позбавлення його права керування транспортними засобами, у тому числі і 26 квітня 2022 року. Документ, що посвідчує особу, а саме його паспорт громадянина України, знаходився у в автомобілі «Lanos», в той час як вказаний транспортний засіб він надавав у користування своїм товаришам. Вказав, що дійсно станом на 26.04.2022 він був позбавлений права керування транспортними засобами.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Тернопільській області у попередньому судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на адміністративний позов. Вказав, що при накладенні адміністративного стягнення поліцейський особу встановлював на підставі паспорта громадянина України, про що зазначено в оскаржуваній постанові і дані про який наявні лише у володільця відповідно паспорта, а тому немає жодних сумнівів у тому, що саме позивачем вчинено адміністративні правопорушення зафіксовані в оскаржувані й постанові.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5363177 від 26.04.2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн, за те, що він 26.04.2022 о 18:43 у с. Байківці по вул. Центральна керував транспортним засобом поза межами населеного пункту не увімкнув ближнього світла фар, що є обов`язковим, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та при перевірці було встановлено, що водій позбавлений права керування транспортним чим скоїв правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Постановою головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Польською Т. М. 30.06.2022 відкрито виконавче провадження № 69317262 на підставі постанови ЕАО № 5363177 від 26.04.2022 ГУНП в Тернопільській області Тернопільське РУП № 4 (м. Збараж) про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави штраф у розмірі 40800 грн.

За приписами п. 2.1«а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

В оскаржуваній постанові поліцейський установив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Lanos», р. н. НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту не увімкнувши ближнього світла фар, та при перевірці було встановлено що водій позбавлений права керування транспортними засобами.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, на підтвердження вищевказаних обставин поліцейським здійснювалась відеофіксація, оскільки у графі «до постанови додаються:» зазначено «відео», що підтверджується копією постанови серії ЕОА №5363177 від 26 квітня 2022 року.

При цьому, відповідач покликається на те, що оскільки строк зберігання відеозаписів становить 30 діб з моменту події, а після винесення оскаржуваної постанови (26.04.2022) минуло близько п`яти місяців, а тому відеозапис не зберігся.

Такі доводи відповідача суд вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки, дійсно, підпунктом 1 пункту 3 Розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №28/32999 від 11.01.2019 передбачено, що з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА строк зберігання відеозаписів становить - 30 діб.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Доводи позивача зводяться до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та зазначеними у ній фактичними обставинами адміністративного правопорушення, оскільки жодних доказів того, що ОСОБА_1 порушував вимоги Правил дорожнього руху відповідачем до суду не надано, в той час як обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, доведена постановою серії ЕОА №5363177 від 26 квітня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що особа відносно якої приймалось рішення про притягнення до адміністративної відповідальності встановлювалась поліцейським на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 . Крім цього, в оскаржуваній постанові зазначено особисті дані ОСОБА_1 , зокрема дата, місяць, рік народження, адреса проживання.

У постанові вказана марка транспортного засобу та його номерний знак, який належить позивачу ОСОБА_1 , відображені час та місце скоєння адміністративних правопорушень, їх суть та обставини вчинення, наведені норми Правил дорожнього руху, які порушив позивач та статті Кодексу України про адміністративні правопорушення за якими особа притягується до адміністративної відповідальності, відображено прийняте у справі рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу із зазначенням його розміру.

Окрім цього, в судовому засіданні позивача підтвердив, що станом на 26.04.2022 він дійсно був позбавлений права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що відсутність відеозапису із нагрудних камер поліцейського не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки термін зберігання таких записів становить 30 діб і у зв`язку із тим, що позивач звернувся до суду із позовом більш як через три місяці з дати вчинення адміністративного правопорушення, а тому такі відеозаписи стерті, що доводиться відповідним актом №2 від 04.08.2022, який наданий відповідачем у справі.

Із наведених підстав твердження позивача про те, що він 26.04.2022 не керував транспортним засобом не заслуговують на увагу.

Пояснення позивача про те, що його паспорт громадянина України знаходився у належному йому автомобілі Lanos та міг бути використаний іншим водієм, судом до уваги не беруться за їх голослівністю. Крім цього суд зауважує, що відповідно до п. 19 Постанови ВРУ від 26.06.1992 № 2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», громадянин повинен надійно зберігати паспорт.

Твердження позивача про те, що оскаржувана постанова ним не підписувалась, судом до уваги не беруться за їх голослівністю та недоведеністю, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Із цих же підстав судом до уваги не беруться посилання позивача на те, що 26.04.2022 його автомобілем Lanos могла керувати інша особа.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5363177 від 26.04.2022, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20400 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

З огляду на вищенаведене, в задоволенні позову слід - відмовити.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху відмовити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕОА №5363177 від 26 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн - залишити без змін.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, код ЄДРПОУ - 40108720, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич