Справа № 465/3124/22
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

за участю секретаря Лозинського Т.Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом представника позивача адвоката Геш Івана Юрійовича, яий діє в інтересах ОСОБА_1 до Інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Лемішко Василя Івановича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тим що постановою серії БАВ № 279290 від 09.06.2022 року інспектор взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції у Львівській області лейтинантом поліції Лемішком В. І,, визнано винним його у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

З вказаною постановою не погоджується, оскільки обставини вказані в постанові не відповідають дійсності, просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.07.2022 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача 18.07.2022 року подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що з вкзаними позовними вимогами не погоджується, з огляду на те, що п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники справи дорожнього руху зоб`язані знати й неухильно вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. У відзиві на позовну заяву стверджується, що аргументи позивача, зазначені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують його вини. Враховуючи вище викладене з позовними вимогами не погоджуються та просять відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.06.2022 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції у Львівській області лейтинантом поліції Лемішком В. І, винесено постанову серії БАВ № 279290 про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що останній керуючи транспортним засобом під час зміни напрямку руху, а саме перелаштуванні з правої смуги в ліву не включив правий показник повороту, чим порушив вимоги п. 9.2б ПДР.

Відповідно до п. 9.2б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так судом встановлено, що відповідачами не надано до суду жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, вважаю, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача не надані.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зазначені норми КАС України, з УПП у Львівській області ДПП за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь позивача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.06.2022 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

В свою чергу, положеннями ст. 286 КАС України не передбачено можливості ухвалення рішення про визнання неправомірними дій інспектора поліції, а також визнання протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення, і тому такі вимоги належить залишити без задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов представника позивача адвоката Геш Івана Юрійовича, яий діє в інтересах ОСОБА_1 до Інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Лемішко Василя Івановича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАВ № 279290 від 09.06.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліціїв користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судових витрат у розмірі 496, 20 грн. на відшкодування судового збору.

В решті позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії постанови.

Позивач: ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19;

Відповідач: Інспектор взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Лемішко Василь Іванович, місце праці: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Ванівський Ю. М.