Справа № 640/8153/19
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8153/19 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 у справі №640/8153/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2018 під час її перерахунку з 90 % на 70 % відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 640/8153/19 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати суду звіт про виконання рішення суду в даній справі.

14 вересня 2022 року до суду першої інстанції надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення суду в адміністративній справі № 640/8153/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України звіт таким, що підтверджує виконання рішення суду від 06 вересня 2019 року в справі №640/8153/19.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08 вересня 2022 року № 2600-0904-8/113283 та ухвалити нове рішення про відмову у прийнятті звіту в м. Києві від 08 вересня 2022 року № 2600-0904-8/113283, встановлення нового строку для подання звіту та накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу в сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину - на користь ОСОБА_1 (за текстом апеляційної скарги).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зокрема зазначено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 у справі № 640/8153/19 не виконане в повному обсязі, оскільки відповідач розмір призначеної йому пенсії не змінив і продовжує виплачувати пенсію з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 грудня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

У судове засідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноважених представників не забезпечили та причини їх неявки суду не повідомили.

За наведених обставин, керуючись положеннями п. 2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів ухвалила здійснити апеляційний розгляд даної справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання поданого Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві звіту таким, що підтверджує виконання рішення суду від 06.09.2019 в адміністративній справі №640/8153/19. Також, суд першої інстанції зауважено, що вчинення відповідачем нових дій при перерахунку пенсії позивача, не свідчить про невиконання відповідачем рішення суду у даній справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ст. 370 КАС України унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,-за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Частиною 1 ст.255 КАС України врегульовано, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, КАС України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтями 382, 383 КАС України.

Зазначені правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Так, колегією суддів встановлено, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 у справі № 640/8153/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

При цьому, у вказаному рішенні суд дійшов висновку про незаконність дій органу пенсійного фонду в частині обмеження максимального розміру пенсії позивача з раніше визначених 90% до 70% та вказав що під час перерахунку пенсії відсотковий розмір пенсії не може бути меншим встановленого розміру під час призначення пенсії, а саме 90 % грошового забезпечення.

Проте, як свідчать матеріали справи та не спростовано відповідачем, при перерахунку пенсії, останній з власної ініціативи змінив розмір відсотків грошового забезпечення, з якого здійснюється нарахування (перерахунок) пенсії позивачу з 90% на 70%.

Наразі, із звіту вбачається, що відповідач зазначає лише про те, що ним на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 у справі №640/8153/19 було здійснено перерахунок та виплата донарахованих сум пенсії з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року виходячи з основного розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

До звіту надано перерахунок пенсії від 17.12.2019 року , згідно якого перерахунок проведено з 01.01.2018року.

Доказів того, що відповідач здійснив новий розрахунок пенсії позивача , з урахуванням рішення суду першої інстанції від 06.09.2019 року, матеріали справи не містять.

Натомість, позивачем до апеляційної скарги надано розрахунки розміру його пенсії від 01.04.2019, 01.12.2019 та 29.06.2022 , згідно яких вбачається, що розмір пенсії розраховано та виплачується виходячи з 70% грошового забезпечення.

Отже, зважаючи на те, що відповідачем під час виконання судового рішення у справі № 640/33163/21 безпідставно, всупереч чинному законодавству та рішенню суду, не здійснено перерахунок пенсії позивача зі зміною з 70% суми грошового забезпечення на 90%, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та наявність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 63 Закону № 2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, у дану правову норму Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення.

Надалі, з 01 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII, яким до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» внесені зміни, а саме, цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону від 27.03.2014 № 1166-VII, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Водночас, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 27.03.2014 №1166-VII передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла станом на момент призначення пенсії, а внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 процентів грошового забезпечення, не стосуються та не можуть стосуватись перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій, адже, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тож, при розрахунку розміру підвищення до пенсії максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці про грошове забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у процентах, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких (процентів) не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Наразі, у даному випадку суд констатує фактичну відмову відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Внаслідок невиконання рішення суду відповідачем по суті ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.

Суд вважає, що будь-які пояснення щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, інші надумані причини, не можуть бути виправданням з боку Держави (в особі ГУ ПФУ в м. Києві) щодо невиконання рішення суду та бути свідченням наявності поважних причин його невиконання, тим більше - у сфері гарантованого Конституцією Україні соціального захисту (ст. 46), якою, крім іншого, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнані в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Відтак, з урахуванням відсутності підстав для прийняття звіту ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання вказаного судового рішення, а також з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення, що в свою чергу сприяє гарантуванню прав особи на виконання судового рішення, винесеного на її користь, протягом розумного строку, суд застосовує штраф до начальника Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для працездатних осіб у розмірі - 2481,00 грн. Таким чином сума штрафу складає 49 620,00 грн.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 3 ст. 382 КАС України).

Відтак, половину суми штрафу у розмірі 24810,00 грн. (49620,00 грн/2) підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , інша половина штрафу у розмірі 24810,00 грн. (49620,00 грн/2) підлягає стягненню на користь Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що притягнення до відповідальності посадової особи, винної у незабезпеченні виконання судового рішення, є одним з інструментів, якими законодавець наділив суд при здійсненні судового контролю для забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, а також реалізації права особи на судовий захист, а тому, його необхідно використовувати для поновлення прав та законних інтересів сторони у судовому процесі.

Судом встановлено, що згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) є ОСОБА_2 .

Відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подачі звіту про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у прийнятті звіту про виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст. ст. 249, 311, 322, 324, 325, 328, 370, 382 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у прийнятті звіту про виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві - відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом одного місяця з дня прийняття цієї постанови подати до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 у даній справі.

Накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві штраф у сумі 49620,00 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.

Стягнути з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Дзядевич Л.В. штраф на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп. та штраф на користь Державного бюджету України у розмірі 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 14.12.2022р.)