Справа № 500/2949/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2949/22

05 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Відповідно до пункту 4.2 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності». Розглянувши звернення позивача та надані документи, на вимогу до п. 5 ст. 45 Закону №1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області ухвалено Рішення №94 від 28.07.2022, яким позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відмовлено. Відповідно до п. 2 ст. 1 Стаття 32 Закону №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно та наявністю 12 років страхового стажу. Вік позивача на дату звернення 50 років. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 7 років 10 місяців 14 днів.

За результати розгляду документів позивача, доданих до заяви від 26.04.2022 до страхового стажу не зараховано 01.02.1993 по 30.06.1998 оскільки відсутні номер наказу та дата наказу про звільнення з роботи що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993.

Позивач вважає, що рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області №94 від 28.07.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 22.01.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 31.08.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

До страхового стажу не враховано період з 01.02.1993 по 30.06.1998 на посаді слюсаря 5-го розряду в Тернопільському регіональному спец автоцентрі «Таврія Надзбруччя», оскільки відсутні наказ та дата наказу про звільнення з роботи.

Таким чином, у відповідності до поданих документів, страховий стаж склав 07 років 10 місяців 14 днів, що є не достатнім для призначення пенсії по інвалідності.

З огляду на це представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 20.09.2022 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 18.10.2022 о 10:00 год.

18.10.2022 відкладено розгляд справи на 09.11.2022 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 09.11.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) допитано двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та відкладено розгляд справи на 05.12.2022 о 10:15 год.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що позивач працював разом з ним на посаді електрика, а він - на посаді начальника автоцеху. В 1995 році свідок почав працювати в Тернопільському регіональному спец автоцентрі «Таврія Надзбруччя», а позивач вже працював там на той час і аж до 2003 року.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що він працював електриком на ВАТ "АвтоЗАЗ" з 1992/1993 роки по 2003/2004 роки. На підприємстві було перейменування, їх з позивачем автоматично було переведено у Приватне акціонерне товариство "Запорізький автомобілебудівний завод", всі документи зберігалися в місті Запоріжжя.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 23.11.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Розглянувши звернення позивача та надані документи, на вимогу до п. 5 ст. 45 Закону №1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області ухвалено Рішення №94 від 28.07.2022, яким позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відмовлено.

Відповідно до п. 2 ст. 1 стаття 32 Закону №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно та наявністю 12 років страхового стажу. Вік позивача на дату звернення 50 років.Страховий стаж позивача на дату звернення становить 7 років 10 місяців 14 днів.

За результати розгляду документів позивачки, доданих до заяви від 26.04.2022 до страхового стажу не зараховано 01.02.1993 по 30.06.1998 оскільки відсутні номер наказу та дата наказу про звільнення звільнення з роботи що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29.07.1993 №58 записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою і завіряються печаткою запис про звільнення.

Згідно із п. 3 Порядку передбачено, що у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Враховуючи вищевикладене, періоди роботи з 01.02.1993 по 30.06.1998 до страхового стажу будуть зараховані позивачу за умови надання уточнюючих довідок. Отже, наразі підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.1993 по 30.06.1998 - відсутні.

Відтак дії органів Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - є законними та обґрунтованими.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

26.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №669404 від 24.03.2022 року, позивачу визначено третю групу інвалідності довічно. А тому, саме у зв`язку із виявленням у нього захворювання, що дало підстави визначення групи інвалідності довічно, у позивача виникла необхідність у зверненні до відповідача у справі про призначення пенсії по інвалідності.

Оглянувши трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 при прийнятті заяви за призначенням пенсії, працівником відповідача у справі було виявлено, що запис №12, а саме від 30.06.1993 року про звільнення по переводу в ГРП «Авто ЗАЗ ДЕУ» не містить номер та дату відповідного наказу. У зв`язку із цим, позивачу було надано Розписку-повідомлення, відповідно до якої надано строк до 26.07.2022 року для надання документів про стаж роботи, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 за період 1993-1998 років.

Пунктом 4.2 Порядку подання №58 від 29.07.1993 та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності».

Розглянувши звернення позивача та надані документи, на вимогу до п. 5 ст. 45 Закону №1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області ухвалено Рішення №94 від 28.07.2022, яким позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відмовлено.

Відповідно до п. 2 ст. 1 стаття 32 Закону №1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно та наявністю 12 років страхового стажу. Вік позивача на дату звернення 50 років. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 7 років 10 місяців 14 днів.

За результати розгляду документів позивачки, доданих до заяви від 26.04.2022 до страхового стажу не зараховано 01.02.1993 по 30.06.1998 оскільки відсутні номер наказу та дата наказу про звільнення звільнення з роботи що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993.

Не погодившись із рішення пенсійного органу позивач звернувся до суду за захистом його прав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановлено певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 64, ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади та їх посадовими особами.

Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно приводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Як видно з матеріалів справи, позивач неодноразово ще до звернення до відповідача у справі так і після дзвонив, надсилав листи до ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод», на які ніхто не відповів і досі, однак жодного документу отримати позивач не зміг. В телефонній розмові йому було повідомлено, що архів підприємства до завершення бойових дій не працюватиме. В свою чергу підтвердили, що архівні документи, за час його роботи на посаді слюсаря 5-го розряду в Тернопільському регіональному спец автоцентрі «Таврія-Надзбруччя» смт. В.Бірки знаходяться в ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод».

Позивач вказував, що отримати необхідні довідки та наказ, які він бажав є неможливим.

Однак, в позивача наявні копії трудових книжок його співробітників, в яких аналогічно вказана підстава звільнення по переводу 30.06.1998 року із Тернопільського регіонального спец автоцентру «Таврія-Надзбруччя» в та в подальшому прийняття на роботу 01.07.1998 року в Тернопільський ГРП «АвтоЗАЗ ДЕУ-сервіс», а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . В даних осіб номер наказу і дата наказу в їхніх трудових книжках проставлена однакова: «Наказ №22 від 30.06.1998 року».

На жаль, працівники відповідача дану інформацію враховувати не бажали. А тому, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав на отримання пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 62 ЗУ Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 637-93-п встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів в ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12,08.1993, основним документом, ідо підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно п. 1, 2, 3, 18 до постанови КМУ Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках, коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Варто вказати на правову позицію ВС у Постанові від 06.03.2018р. по справі №754/14898/15-а: ...суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не, правильність записів у трудовій книжці. Вважаю, що суди повинні дотримуватися такої ж практики при зарахуванні певного стажу до загального, а не лише пільгового.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

У відповідності до ст. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:«... Особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та ІІІ груп: від 49 років до досягнення особою 51 року включно -12 років».

Відповідачем зараховано трудовий стаж позивача, який окрім спірного періоду становить 7 років 10 місяців 14 днів. При зарахуванні спірного періоду, а саме з 01.02.1993 року по 30.06.1998 року, його трудовий стаж перевищує необхідний та становить понад 12 років, що є достатнім та необхідним для призначення пенсії ОСОБА_1 по інвалідності.

Відтак, суд приходить до висновку, що в силу зазначених обставин і відповідно до вимог закону, ОСОБА_1 , має право на призначення пенсії за віком. Спірний період вказаний в трудовій книжці, яка є основним документом, наявні печатка, прізвище, ініціали посадової особи, посада особи, яка підтверджувала відомості внесеного запису. Суд вважає, що за формальні неточності в записах не можуть бути підставою для не зарахування спірного періоду. Крім того, позивач не може відповідати за помилки осіб, які здійснювали записи.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 15.08.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №94 від 28.04.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.02.1993 року по 30.06.1998 року на посаді слюсаря 5-го розряду в Тернопільському регіональному спец автоцентрі «Таврія-Надзбруччя» смт. В.Бірки та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 24.04.2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська область,65012 );

третя особа:

- Приватне акціонерне товариство "Запорізький автомобілебудівний завод" (місцезнаходження/місце проживання: пр. Соборний, 8,м. Запоріжжя,Запорізька область,69118 код ЄДРПОУ/РНОКПП 25480917) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.