Справа № 400/11125/21
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 р. № 400/11125/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2021 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо застосування вересня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 12.09.2016 по 28.02.2018 включно;

зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 59902,58 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 21.02.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078;

зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 21.02.2020 включно в сумі 105884,42 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Підставою позову позивач вказує те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 21.02.2020 протиправно не застосував як базовий місяць січень 2008 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити, оскільки:

посада, яку обіймав позивач за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , у січні 2008 року взагалі не існувало, оскільки в січні не існувало самої військової частини НОМЕР_1 (вона створена 30.09.2014), а отже за цією посадою не міг бути встановлений будь-який посадовий оклад, з урахуванням якого можливо було б здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення;

у період з 12.09.2016 по 06.12.2017, за який позивач просить стягнути індексацію грошового забезпечення, він проходив службу не у військовій частині НОМЕР_1 , а у військовій частині НОМЕР_2 .

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

16.11.2021 ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду, у складі судді Лебедєвої Г.В., відкрито провадження в адміністративній справі № 400/11125/21 та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

08.02.2022 Миколаївським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про витребування доказів, а саме:

у відповідача - належним чином засвідчену копію довідки про розмір виплаченого позивачу грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по грудень 2017 року включно із зазначенням окремо посадового окладу та інших складових грошового забезпечення та інформації стосовно того, який до вересня 2016 року базовий місяць для розрахунку індексації позивачу був визначений відповідачем, підстави встановлення такого базового місяця індексації;

у Міністерства оборони України - інформацію про проходження позивачем служби у Збройних Силах України, а саме з зазначенням періоду, коли він був прийнятий на службу, у яких військових частинах проходив службу, належним чином засвідчену копію довідки про розмір виплаченого йому грошового забезпечення за увесь період проходження ним військової служби у Збройних Силах України із зазначенням окремо посадового окладу та інших складових грошового забезпечення.

Зазначену ухвалу відповідач і Міністерство оборони України не виконали, про причини не подання доказів суд не повідомили.

Крім цього, 08.02.2022 судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи № 400/11125/21 в порядку загального позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 наказу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 № 16-о «Про тимчасове припинення відправки поштової кореспонденції Миколаївського окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану» тимчасово припинено відправку вихідної кореспонденції Миколаївського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку.

Відповідно до наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 № 106-к «Про відрядження судді ОСОБА_2 » суддю ОСОБА_2 тимчасово відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду на час переведення на посаду судді Одеського окружного адміністративного суду шляхом відрядження з 29.08.2022.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 № 827/02-10 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/11125/21» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2022 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 справа прийнята до провадження суддею Ярощуком В.Г., постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та розпочати її розгляд спочатку. Призначене підготовче засідання у справі на 14.11.2022 вирішено провести його без виклику сторін (у письмовому провадженні) у разі відсутності заперечень з цього приводу учасників справи, а також встановлено учасникам справ строк для подання до суду в разі наявності заяв, клопотань, пояснень у справі.

14.11.2022 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до судового розгляду по суті, а також про проведення судового засідання 16.12.2022 без виклику сторін (у письмовому провадженні). Суд встановив строк для подання учасникам справи для подання в разі наявності заяв, клопотань і пояснень у справі до 09.12.2022.

01.12.2022 позивач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких навів, зокрема, правові позиції Верховного Суду щодо спірних правовідносин та просив розглянути позовну заяву протягом розумного строку.

Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду жодних заяв, клопотань і пояснень.

У зв`язку з тим, що сторони не подали до суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, судове засідання проведено у письмовому провадженні. Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

У період з 12.09.2016 по 06.12.2017 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а з 06.12.2017 по 21.02.2020 - у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком позивача серія НОМЕР_3 (а.с. 22, зворотній бік), наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.12.2017 № 275 (а.с. 49) та від 21.02.2020 № 38 (а.с. 38).

У червні 2020 року позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача і просив визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 21.02.2020, зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 21.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.09.2016 по 28.02.2018 січень 2018 року, в період з 01.03.2018 по 21.02.2020 березень 2018 року з урахуванням абзацу чотири пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 400/2309/20 (а.с. 53-56):

1) позов позивача до військової частини НОМЕР_1 і військової частини НОМЕР_2 задоволено;

2) визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 включно;

3) зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

4) визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 06.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, та з 01.03.2018 по 21.02.2020 включно із застосуванням базового місяця березень 2018 року;

5) зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, та з 01.03.2018 по 21.02.2020 включно із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі № 400/2309/20 (а.с. 50-52):

рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 змінено у мотивувальній частині, з мотивів, викладених у цій постанові;

абзац третій резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 змінено та викладено в іншій редакції, згідно з якою зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 року;

абзац п`ятий резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 змінено та викладено в іншій редакції, згідно з якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 21.02.2020 включно, з урахуванням фактично виплачених сум;

в іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 залишено без змін.

В подальшому військова частина НОМЕР_2 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 21.02.2020, що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2021 № 151 (а.с. 19).

Відповідно до Розрахунку сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 (а.с. 21) при її нарахуванні застосовано базовий місяць вересень 2016 року (місяць прийняття позивача на військову службу до військової частини НОМЕР_2 ).

У позовній заяві (а.с. 1-7) позивач і у відзиві на позовну заяву (а.с. 43-46) відповідач зазначають, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 21.02.2020.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо встановлення базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 21.02.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала справа № 400/2309/20 за позовом позивача до відповідача, предмет якої включав, зокрема, і вимоги, що є предметом цієї справи, а саме: щодо застосування при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача базових місяців січень 2008 року і березень 2018 року за відповідні періоди.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 400/2309/20 (а.с. 53-56) ухвалено позовні вимоги задовольнити, у тому числі, і щодо застосування при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача базових місяців січень 2008 року і березень 2018 року за відповідні періоди.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі № 400/2309/20 (а.с. 50-52):

рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 змінено у мотивувальній частині, з мотивів, викладених у цій постанові;

абзац третій резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 змінено та викладено в іншій редакції, згідно з якою зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 року;

абзац п`ятий резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 змінено та викладено в іншій редакції, згідно з якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 21.02.2020 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

У мотивувальній частині постанови від 19.03.2021 у справі № 400/2309/20 (а.с. 52, лицьовий бік) П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив:

«… З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, проте висновок суду щодо зобов`язання відповідача нарахувати на виплати індексацію грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року та березень 2018 року є передчасним, тому підлягають виключенню з мотивувальної та резолютивної частини судового рішення.»

Відтак щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати на виплати позивачу індексацію грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року та березень 2018 року суд у справі № 400/2309/20 не ухвалено жодного рішення по суті.

Таким чином, твердження відповідача, яке наведене в заяві про залишення позову без розгляду від 13.12.2021 (а.с. 63-67), про те, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, є таке, що набрало законної сили, рішення або постанова суду, не відповідає дійсності. Тому суд не задовольнив відповідну заяву відповідача.

Що стосується безпосередньо предмета спору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1 та 2 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» регламентовано, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078). Порядок № 1078 поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 11 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 7 пункту 4 Порядку № 1078).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (абзац 11 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078, цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Порядок визначення базового місяця для індексації грошових доходів встановлений пунктом 5 Порядку № 1078.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013) пункт 5 Порядку № 1078 викладено в новій редакції, якою істотно змінено порядок індексації грошових доходів населення.

Ця постанова набрала чинності 15.12.2015 і відповідно до пункту 6 Постанови № 1013 застосовується з 01.12.2015.

Відповідно до Постанови № 1013 абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 викладено в такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.»

Таким чином, починаючи з 01.12.2015, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Відтак місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а.

Таким чином, дата призначення військовослужбовця на посаду чи дата формування військової частини не впливають на встановлення базового місяця індексації. Тому суд відхилив аргументи відповідача про те, що встановлення базового місяця січень 2008 року є неможливим з тієї причини, що позивач призначений у військову частину НОМЕР_1 лише 06.12.2017, а сама військова частина НОМЕР_1 сформована 30.09.2014.

Пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто Постановою № 1013 були підвищені оклади у більшості галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1-3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015, і включно до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника залежно від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Ураховуючи пункт 5 Порядку № 1078, місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим.

Порядок виплати грошового забезпечення у з 01.12.2015 по 01.03.2018 регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294).

Набрала чинності ця постанова 01.01.2008.

Пунктом 3 Постанови № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів.

Втратила чинність Постанова № 1294 відповідно до пунктів 9, 10 постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» 01.03.2018.

Тобто з 01.01.2008 по 01.03.2018 Постанова № 1294 була чинною, зміни до схеми посадових окладів військовослужбовців за весь цей період не вносились.

Пунктом 1 постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, на підставі якої суттєво підвищено посадові оклади військовослужбовців.

Отож, підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося.

Відтак суд встановив, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а та від 23.08.2022 у справі № 420/11625/21.

У позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця за період з 12.09.2016 по 28.02.2018.

Суд встановив, що згідно із записами військового квитка позивача серія НОМЕР_3 (а.с. 22, зворотній бік) у період:

з 12.09.2016 по 05.12.2017 у військовій частині НОМЕР_2 ;

з 06.12.2017 по 21.02.2020 у військовій частині НОМЕР_1 .

Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі № 400/2309/20, яка враховуючи частину четверту статті 78 КАС України, має преюдиціальне значення при розгляді цієї справи, ухвалено зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення:

за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 військову частину НОМЕР_2 ;

за період з 06.12.2017 по 21.02.2020 військову частину НОМЕР_1 .

Відтак індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 повинна була нарахувати і виплатити військова частина НОМЕР_2 , що згідно з платіжним дорученням від 29.04.2021 № 151 (а.с. 19) нею і було зроблено.

З огляду на вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 05.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця не підлягають задоволенню.

Щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 21.02.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн суд зазначає таке.

Відповідно до абзаців чотири і п`ять пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характер.

Отже, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 816/1728/16.

Вище суд встановив, що підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулось 01.03.2018 на підставі постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Тому позовні вимоги позивача про нарахування і виплату йому щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.02.2020 підлягають задоволенню.

Поряд з цим, позивач просить виплатити цю фіксовану індексацію грошового забезпечення з вказаний період у конкретній сумі, а саме: 105884,42 гривні. Розрахунок цієї суми доданий до позовної заяви (а.с. 16-17).

З цього розрахунку слідує, що розмір 105884,42 грн є сумою розмірів індексації позивача за період з 01.03.2018 по 21.02.2020. При цьому, розмір фіксованої суми індексації за березень 2018 року дорівнює розміру індексації грошового доходу з базовим місяцем індексації січень 2008 року (попередній базовий місяць до підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, що відбулось у березні 2018 року).

Проте, фіксована суми індексації не може бути рівною розміру індексації, розрахунок якої проведений за попереднім базовим місяцем. Враховуючи абзаци чотири і п`ять пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції Постанови № 1013 - була чинною з 15.12.2015 по 01.04.2021), фіксована сума індексації є різницею між розміром індексації, розрахунок якої проведений за попереднім базовим місяцем, та розміром підвищення посадового окладу позивачки, що мало місце у березні 2018 року. При цьому повинні бути враховані також всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Тобто для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 380/11404/21 і від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21.

Отже, розрахунок розміру щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.02.020 позивачем проведено з порушенням вимог пункту 5 Порядку № 1078.

Поряд з цим, суд не має можливість провести такий розрахунок, оскільки в матеріалах справи відсутні вихідні дані для цього (розміри підвищення посадового окладу позивача, а також інших постійних складових грошового утримання).

З цих же підстав, суд не може встановити правильність проведеного позивачем розрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 28.02.2018. При цьому, суд встановив, що у розрахунку позивача (а.с. 14-17) зазначено, що відповідач виплатив йому індексацію за вказаний період у розмірі 2697,85 гривні. При цьому, до позовної заяви не додано будь-якого документа, що підтверджував би цей факт.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивач не подав до суду розрахунку індексації свого грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 21.02.2020, проведеного з дотриманням вимог Порядку № 1078, та докази, що підтверджують правильність їх проведення, суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.09.2016 по 21.02.2020 у конкретних розмірах.

Що стосується позовних вимог про відрахування 1,5 % військового збору та про виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Абзацом першим пункту 2 Порядку № 44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, нарахування та виплата позивачу індексації має бути здійснена із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб

Відповідно пункту 6 Порядку №44 територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17.

Поряд з цим, у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справа № 815/5826/16 (пункт 63) зазначено, що оскільки з позивачем не проведено повного розрахунку за матеріальним забезпеченням, позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Отже, після набрання рішенням суду у цій справі законної сили, або у порядку добровільного виконання на відповідача покладається обов`язок виконати рішення суду.

При цьому на відповідача, як податкового агента, законодавством покладено обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією відповідної суми позивачу.

У цьому контексті право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке виникає у суб`єкта лише в момент їх порушення або оспорювання.

Тому захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у нього наразі відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки відповідні обов`язки виникають одночасно з виплатою індексації, тобто у майбутньому. Отож ці позовні вимоги є передчасними і задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про застосування судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про його виконання.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю є правом суду, а не обов`язком. Тобто зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Позивач будь-яких доказів щодо наміру відповідача ухилитися від виконання рішення суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд не встановив підстав для встановлення судового контролю.

Відтак суд відмовив у задоволенні клопотань позивача про застосування судового контролю за виконанням судового рішення.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пунктів 12, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) щодо проведення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - вересень 2016 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації за період з 01.03.2018 по 21.02.2020.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) із врахуванням раніше виплачених сум:

індексацію грошового забезпечення за період з 06.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.02.2020.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 16 грудня 2022 року