Справа № 480/6911/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 р. Справа № 480/6911/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. (ухвалене суддею Бондар С.О., повний текст якого складено 20.12.2021 р.) по справі № 480/6911/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 08.07.2021 р. № 82, яким відмовлено йому у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з часу виникнення права на призначення пенсії - 08.02.2021 р., зарахувавши в стаж для призначення пенсії періоди роботи: в ВКФ Кема ЛТД з 17.10.1989 р. по 11.01.1993 р.; в ТОВ Саманта з 11.01.1993 р. по 23.04.2003 р.; а також період отримання допомоги по безробіттю у центрі зайнятості з 04.10.2005 р. по 01.08.2006 р.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 08.07.2021 р. № 82, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати позивачу до страхового стажу період з 04.10.2005 р. по 01.08.2006 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2021 р. про призначення пенсії за віком; в задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 09.01.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 14581 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. За даними документами страховий стаж складає 20 років 7 місяців 23 дні. До страхового стажу не враховані періоди роботи з 1989 року по дублікату трудової книжки від 17.05.2000 р. НОМЕР_1 , оскільки вона заведена з порушенням порядку ведення трудових книжок.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 р., яке набрало законної сили, у справі № 480/2268/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2021 р. про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.01.2021 р. про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 82 від 08.07.2021 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Згідно із наданих документів страховий стаж позивача складає 24 роки 7 місяців. За результатом розгляду доданих до заяви документів: дублікат трудової книжки НОМЕР_2 від 17.05.2000 р. є не дійсним у зв`язку з тим, що заведений з порушенням розділу 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. № 110 (далі - Інструкція № 58). На титульній сторінці дубліката проставлена печатка підприємства, що не є останнім місцем роботи на момент його заповнення. Записи про попередні періоди не відповідають записам у попередньому дублікаті трудової книжки АТ-V 4693476 від 17.07.1989 р., а саме: не співпадають періоди роботи у виробничо-комерційній фірмі Кема ЛТД, у дублікаті відсутній запис про звільнення з 14.01.1992 р. (наказ 2-к від 14.01.1992 р.), запис № 7 дублікату трудової книжки АТ-V 4693476, при цьому наявний запис № 3 про переведення 27.01.1992 р. (наказ 3-к від 29.01.1992 р.), а в дублікаті трудової книжки НОМЕР_3 наявний запис № 8 про прийняття 27.01.1992 р., з посиланням на наказ 3-к від 29.01.1992 р., також наявна розбіжність у даті наказу про звільнення 11.01.1993 р. у записі № 4 дублікату зазначено дату наказу 07.01.1993 р., а у записі № 9 дублікаті трудової книжки НОМЕР_3 дата наказу - 10.01.1993 р.

У дублікаті відсутній запис про звільнення з фірми Саманта 26.10.1995 р. (наказ 4-к від 26.10.1995 р.). Запис № 12 дублікату трудової книжки НОМЕР_3 , при цьому наявний запис № 7 про переведення 03.02.1997 р. (наказ 7-к від 03.02.1997 р.), а у дублікаті трудової книжки НОМЕР_3 наявний запис про прийняття на роботу до фірми Саманта 03.02.1997 р. (наказ 7-к від 03.02.1997 р.) запис № 15. Також у дублікаті відсутні записи про прийом на роботу до фірми Сулятицький 24.12.1996 р. (наказ № 162 від 24.12.1996 р.) та звільнення 30.01.1997 р. (наказ № 10 від 29.01.1997 р.) записи № 13, № 14 дублікату трудової книжки АТ-V 4693476. Згідно із вказаних документів, до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 17.10.1989 р. по 14.01.1992 р. так як відсутні дані про реорганізацію фірми Кема у спілку з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційну фірму Кема ЛТД. За доданими документами до страхового стажу не зарахований період отримання допомоги по безробіттю у центрі зайнятості з 04.10.2005 р. по 01.08.2006 р., у зв`язку з визнанням недійсним дублікату трудової книжки НОМЕР_4 від 17.05.2000 р. Для зарахування вищезазначених періодів в стаж роботи необхідно надати уточнюючі довідки.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу необґрунтовано не зараховано до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю у центрі зайнятості з 04.10.2005 р. по 01.08.2006 р., оскільки вказаний період підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 та відповідною довідкою Сумського міського центру зайнятості, а в трудовій книжці позивача наявні протиріччя, які виключають можливість для зобов`язання відповідача зарахувати спірний період роботи позивача з 17.10.1989 р. по 14.01.1992 р. до його страхового стажу.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в подальшому - Закон № 1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Згідно із п. 2 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (в подальшому Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, відомості в трудовій книжці не є єдиним джерелом інформації про характер трудових відносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 16.09.2022 р. у справі № 560/1399/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (в подальшому Порядок № 22-1).

Відповідно до пп. 3 п. 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем відмолено позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років, як підставу для відмови у призначенні пенсії Пенсійним органом, зокрема, зазначено, що записи про періоди роботи позивача у фірмі Саманта, фірмі Сулятицький, Виробничо-комерційній фірмі Кема ЛТД не відповідають записам у попередньому дублікаті трудової книжки АТ-V 4693476 від 17.07.1989 р., відсутні дані про реорганізацію фірми Кема у спілку з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційну фірму Кема ЛТД.

Проте, відповідачем не подано доказів витребування відповідних первинних документів від підприємств, які б підтвердили або спростували право позивача на призначення пенсії.

Із врахуванням вищевикладених обставин, що в межах розгляду цієї справи цієї справи апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки що належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2021 р., з урахуванням висновків суду.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2021 р. про призначення пенсії за віком та прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2021 р., з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 308, 311, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. по справі № 480/6911/21 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2021 р. про призначення пенсії за віком.

Прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2021 р., з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич