Справа № 440/4473/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/4473/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника субєкта владних повноважень - відповідача у межах судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/4473/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 у справі №440/4473/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 жовтня 2017 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, на підставі довідки прокуратури області від 25 вересня 2019 року № 18-432вих19. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 25 вересня 2019 року №18-432вих19 без обмеження її максимального розміру.

Рішення набрало законної сили 21.02.2020.

02.05.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою від 12.05.2022 року суд задовольнив вказану заяву та зобов"язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання рішення.

08.06.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було подано до суду зазначений звіт. Згідно звіту та поданих документів відповідач повідомив, що 30.03.2020 року провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Щодо виплати перерахованої пенсії відповідач повідомив, що вона не була вчинена, оскільки рішення суду не містить зобов"язання щодо відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 в період роботи на посаді та на умовах, що передбачені Законом України "Про прокуратуру". Враховуючи загальний порядок виплати пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", відповідач вважав, що рішення суду ним виконано.

24.06.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою про накладення штрафу на керівника відповідача в порядку ч. 4 ст.382 КАС України, стверджуючи, що рішення суду не виконано в повному обсязі.

Заява обґрунтована тим, що хоча перерахунок пенсії за судовим рішенням і було проведено, однак жодних виплат позивач не отримав. На підтвердження відсутності виплат позивач надав виписки зі своїх карткових рахунків.

Дана заява була призначена судом до розгляду у судовому засіданні на 06.07.2022 року, а у подальшому, у зв"язку з перебуванням судді 06.07.2022 року у відпустці - на 28.07.2022 року.

У судове засідання з розгляду заяви 28.07.2022 року сторони не з"явилися. Про час і місце судового засідання були повідомлені.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі викладеної норми суд перейшов до розгляду заяви у письмовому провадженні.

Вимога, викладена позивачем у заяві, стосувалася накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Згідно змісту ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Отже, передумовою для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, є невиконання або неповне виконання судового рішення.

Оцінюючи з пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, наданих ним та позивачем документів, стан виконання судового рішення, суд погоджується з твердженням позивача щодо того, що рішення суду виконано не в повному обсязі.

Зокрема, сторони не мали спору щодо того, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідачем у належний спосіб вчинено.

Однак не було вчинено виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії.

Відповідач цього не заперечував, проте стверджував, що оскільки позивач на час виконання судового рішення продовжив працювати в органах прокуратури на посадах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", він не має права на отримання пенсії. Виплата пенсії буде поновлена після припинення ОСОБА_1 служби в органах прокуратури. Тому відповідач стверджував, що виконати судове рішення в частині виплат ГУ ПФУ в Полтавській області не має змоги, оскільки цим судовим рішенням на нього не були покладені обов"язки поновити виплату пенсії працюючому пенсіонеру.

Оцінюючи стан виконання рішення, суд вказує, що воно не є виконаним у повному обсязі.

Згідно резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 у справі №440/4473/19, було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 жовтня 2017 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, на підставі довідки прокуратури області від 25 вересня 2019 року № 18-432вих19. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 25 вересня 2019 року №18-432вих19 без обмеження її максимального розміру.

Таким чином, оскільки виплата перерахованої пенсії не відбулася, судове рішення не можна вважати виконаним.

У той же час, вирішуючи питання про підстави для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, суд змушений врахувати таке.

Верховний Суд неодноразово повторював правову позицію щодо застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказував, що адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів забезпечення реалізації принципу обов`язковості судових рішень, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Наприклад ця позиція викладена у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19.

Оцінюючи неповне виконання судового рішення у справі №440/4473/19 з точки зору умисного та явно недобросовісного ухилення від виконання судового рішення керівника відповідача - Головного управління ПФУ в Полтавській області, суд вказує, що згідно звіту про виконання судового рішення в цій справі, пояснень відповідача, поданих до суду у зв"язку із розглядом цієї заяви, причини нездійснення виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії мають об"єктивний характер. Зокрема, на час виконання судового рішення у цій справі, пенсійний орган призупинив виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру". Після призначення вказаного виду пенсії ОСОБА_1 поновив роботу в органах прокуратури та на час, коли відповідач виконував судове рішення, займав посаду, передбачену Законом України "Про прокуратуру". У той же час з 01.10.2017 року діє пункт 13-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами.

Таким чином у зв"язку з існуванням цієї норми на час виконання судового рішення ГУ ПФУ в Полтавській області призупинив виплату ОСОБА_1 пенсії, передбаченої Законом України "Про прокуратуру". Відповідно ГУ ПФУ в Полтавській області стверджувало, що не мало підстав вчиняти на користь ОСОБА_1 пенсійних виплат саме виду пенсії, призначеної у відповідності до Закону України "Про прокуратуру", ні у звичайному, раніше призначеному розмірі, ні перерахованої на підставі судового рішення у цій справі. Відповідач стверджував, що поновити виплати на користь ОСОБА_1 він зможе тільки після звільнення останнього з органів прокуратури.

З викладеного слідує висновок, що між позивачем та відповідачем, ГУ ПФУ в Полтавській області, фактично існує спір щодо наявності чи відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", у період його роботи в органах прокуратури.

Ці підстави не були предметом розгляду справи № 440/4473/19 та суд не вправі надати оцінку цим підставам у межах розгляду питань судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.

Однак наявність такого спору є достатньою підставою вважати, що невиконання судового рішення у справі №440/4473/19 в частині виплати перерахованої пенсії не є наслідком умисного й недобросовісного ухилення від виконання рішення керівника ГУ ПФУ в Полтавській області.

Відповідно питання щодо того, чи є, чи відсутні підстави здійснення на користь ОСОБА_1 виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", у період його роботи на посаді в органах прокуратури - може бути вирішено судом в межах розгляду окремої адміністративної справи, порушеної з даного приводу.

Резюмуючи, суд вказує, що не знаходить умисного й недобровісного ухилення від виконання судового рішення в діях керівника відповідача, суб"єкта владних повноважень, ГУ ПФУ в Полтавській області, в частині несплати перерахованої на підставі судового рішення пенсії.

Тому підстави для накладення на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області штрафу в порядку статті 382 КАС України відсутні й ця заява не підлягає задоволенню.

Встановити для відповідача новий строк для подання звіту про виконання судового рішення в частині виплати перерахованої пенсії суд не вважає доцільним. З огляду на існування спору щодо підстави виплати ОСОБА_1 пенсії взагалі в час продовження його роботи на посаді в органах прокуратури, судове рішення у цій справі не буде виконано в частині виплати перерахованої пенсії до вирішення спору в іншій можливій адміністративній справі про виплату вказаної пенсії.

Тому звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання судового рішення у справі №440/4473/19 в частині перерахування пенсії суд вважає за необхідне прийняти, одночасно вказавши, що після вирішення спору щодо наявності чи відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 пенсії в період його роботи в органах прокуратури і у разі вирішення цього спору на користь позивача, сторони будуть вправі повернутися до питання судового контролю виконання цього судового рішення в частині виплати перерахованої пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в порядку ч. 4 ст.382 КАС України по справі № 440/4473/19 - відмовити.

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання судового рішення у справі № 440/4473/19 в частині перерахування пенсії позивача ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом п"ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков