Справа № 200/1298/22
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року Справа№200/1298/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (із урахуванням уточнених позовних вимог), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 за період з 01.06.2014;

зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячних страхових виплат, що виникла за період з червня 2014 року по теперішній час.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно, з огляду на положення Конституції України, Закону України № 1105-XIV від 23.09.1999 Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 1105-XIV), Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон №1706-VII), припинив страхові виплати, як внутрішньо переміщеній особі. Вважаючи дії відповідача щодо невиплати страхових виплат протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №200/1298/22, суд ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що позивач скориставшись своїм правом та керуючись Порядком №20 отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чугуїв Харківської області з листопада 2014 року по квітень 2017 року включно, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 13.11.2014 року. За статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду щомісячні страхові виплати за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року виплачені в січні 2016 року Чугуївським відділенням.

Тому, доводи позивача про заборгованість Фонду перед ним з червня 2014 року по теперішній час є хибними та такими, що не відповідають дійсності, а тому не заслуговують на увагу.

За статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду щомісячні страхові виплати позивачу припинені Чугуївським відділенням з травня 2017 року у зв`язку зі зміною місця проживання позивача. Означене рішення органу Фонду позивачем не оскаржувалося. У задоволенні позову просив відмовити.

Крім вказаного, відповідач - 1 наголошує про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду із даним позовом. В обгрунтування вказуючи, що щомісячні страхові виплати є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі їх розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення або припинення страхових виплат.

Ухвалою суду від 22.07.2022 до участі у справі залучено в якості співвідповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (61200, м. Харків, майдан Конституції, б. 1, Палац Праці, 3-й під., 4 пов., ) (далі Управління виконавчої дирекції ФССУ в Харківській області, відповідач - 2). Одночасно судом витребувані від відповідача-2 матеріали справи на ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (за наявності), зокрема копію заяви ОСОБА_1 про прохання припинити виплати та копію рішення про їх припинення (за наявності).

Ухвалою суду від 19.09.2022 клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області задоволено. Встановлений строк для надання відзиву у справі продовжено на 60 (шістдесят) днів з дня отримання копії ухвали про продовження процесуального строку.

21.11.2022 відповідачем 2 надані додаткові пояснення у справі, де зазначено наступне.

Позовними вимогами ОСОБА_1 є визнання протиправним нездійснення відповідачем-1 щомісячних страхових виплат та зобов`язання їх нарахувати та виплатити за період з 01.06.2014. До позову додана довідка внутрішньо переміщеної особи від 13.11.2014 про тимчасову реєстрацію на території м. Чугуїв Харківської області, на підставі якої позивач подав заяву з відповідними документами і був прийнятий на облік до Чугуївського відділення Відповідача-2, де отримав в повному обсязі щомісячні страхові виплати за період з листопада 2014 р. по березень 2017 р., заборгованість період з травня 2014 р. по жовтень 2014 р., а також у квітні 2017 р. - суму перерахунку за попередні періоди. Тобто, за період з 01.05.2014 р. по 31.03.2017 р. Позивачем щомісячні страхові виплати отримані в повному обсязі. Позивач особисто подавав заяву про реєстрацію його внутрішньо переміщеною особою та про продовження йому страхової виплати за новим місцем реєстрації , а також особисто отримував зазначені виплати. Тож, він не міг не знати про їх здійснення. Проте, зазначений факт приховано у позові, що свідчить про зловживання з його боку процесуальними правами з метою протиправного повторного отримання виплат за зазначений період.

Згідно відомостям з Єдиної інформаційно-аналітичної системи (далі - ЄІАС) страхові виплати позивачу були припинені Чугуївським відділенням відповідача-2 у квітні 2017 р. у зв`язку зі зміною останнім місця проживання за його ініціативи. Позивач вільний розпоряджатись своїми правами на власний розсуд. Надалі він мав право зареєструватись як внутрішньо переміщена особа у будь-якому населеному пункті України, який не є тимчасово окупованим і в якому органи державної влади здійснюють свої повноваження, та отримувати щомісячні страхові виплати. У позові не наведено підстав та доказів неможливості Позивача у 2017р. і та наступних періодах зареєструватись внутрішньо переміщеною особою, як це ним було здійснено у 2014-2017 роках, та звернутись із заявою про продовження виплат.

Відповідач 2 наголошує, що протягом близько п`яти з половиною років позивач не звернувся у встановленому порядку до будь-якого органу Фонду, розташованого на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, із заявою про продовження йому щомісячної страхової виплати та не отримав відмови у її продовженні. Отже, у позивача немає правових підстав стверджувати про порушення його прав (протиправних дій чи рішень або протиправної бездіяльності) з боку Відповідачів або інших територіальних підрозділів Фонду, а подання позову є передчасним, безпідставним та суперечить ст. 2, 5 та п. 9 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Одночасно суд повідомлено про неможливість надання доказів витребуваних судом через воєнний стан, триває проведення активних бойових дій у Харківський області та в безпосередній близькості до м. Чугуїв. Всі працівники які за штатним розписом працювали до 24.02.2022 на теперішній час не виконують своїх посадових обов`язків оскільки вони відсутні. Чугуївське відділення тимчасово не функціонує. Згідно з наказом №237-ОС від 01.11.2022 р. виконання його функцій як страховика покладено на інше відділення. Безпечний доступ до приміщення відділення не гарантовано тому відрядити працівників управління для вивезення документів є надзвичайно небезпечним. Пріоритет життя та здоров`я людей є непорушним.

У заяві про поновлення строку звернення з позовом Позивачем зазначено: «До часу виникнення спірних правовідносин з Відповідачем та після їх виникнення Позивач фактично мешкав по АДРЕСА_1 ». Цей факт з урахуванням обставин тимчасової окупації м. Горлівка, він вважає підставою для поновлення строку звернення з позовом. Однак, станом на дату подання позову м. Горлівка так само було окупованим. Незважаючи на це, позов ОСОБА_1 наразі поданий. Отже, обставини, якими обґрунтовується пропуск строку звернення з позовом, не доводять неможливість подати даний позов у встановлені законодавством терміни.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 27.08.1996 року.

За статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду позивач перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в відділені виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області.

Скориставшись своїм правом та керуючись Порядком №20 позивач отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чугуїв Харківської області з листопада 2014 року по квітень 2017 року включно. За статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду щомісячні страхові виплати за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року виплачені в січні 2016 року Чугуївським відділенням.

Відповідач - 2 повідомив суду, що згідно відомостям з Єдиної інформаційно-аналітичної системи страхові виплати позивачу дійсно припинені Чугуївським відділенням у квітні 2017 року у зв`язку зі зміною останнім місця проживання за його ініціативи. Із заявою про продовження виплат позивач не звертався.

Доказів знаходження на обліку з 01.05.2017 в органах соціального страхування позивач суду не надав. Будь-які письмові звернення до відповідача про поновлення страхових виплат чи іншого органу соціального страхування позивачем також не надані.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм ч.1 та ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо страхових виплат є Закон №1105-XIV.

Статтею 36 Закону №1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч.4 ст.47 Закону №1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Статтею 47 Закону №1105-XIV визначено, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно страхових виплат за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховані виплати з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала страхові виплати з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Оскільки позивач не отримував від Фонду жодного рішення про припинення страхових виплат, з якого б було можливим встановити підстави такого припинення, а на стадії відкриття провадження у даній справі не має об`єктивної можливості встановити, чи є вина відповідача у не нарахуванні чи у невиплаті позивачу сум страхових виплат, суд не має правових підстав для відмови в судовому захисті прав позивача та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до вимог статті 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який з 1 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105-XIV).

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIVстраховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно норм частини сьомої статті 36 Закону № 1105-XIVстрахові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Частиною першою статті 47 № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105-XIV).

За змістом частин четвертої, сьомої статті 47 Закону № 1105-XIVвиплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.

Статтею 27 Закону України від 14 січня 1997 року № 16/98-ВР Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені підстави припинення виплат і надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Так, виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено:

а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості;

б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність;

в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи;

г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування;

д) в інших випадках, передбачених законами.

Частиною першою статті 46 Закону № 1105-XIVрегламентовано, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

За положеннями пункту 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1-2статті 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на виплату щомісячних страхових виплат здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО, встановлено постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015року за № 6/26451.

У пункті 1 розділу III цього Порядку зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України м. Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією.

Отже, особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суду позивачем не надано доказів звернення із заявою про виплату щомісячних страхових виплат після 01.05. 2017.

Державою на законодавчому рівні гарантовано та врегульовано питання надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду потерпілим на виробництві, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Їх права в повній мірі захищено Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, актами Кабінету Міністрів України, іншим нормативно-правовими актами. На законодавчому рівні також визначено, що фінансування видатків з бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на тимчасово неконтрольованих українською владою територіях здійснюватиметься тільки після повернення вказаних територій під контроль органів державної влади.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи та подані заперечення та пояснення відповідачів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної заяви та не відповідність обставин, зазначених у позові, фактичним обставинам справи, встановлених судом.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідачів та порушення прав позивача з боку відповідачів, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні. (ч.1ст.139 КАС України).

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2022.

Суддя І.В. Буряк