Справа № 580/5631/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року справа № 580/5631/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення індексації та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 року «Питання проведення індексації пенсій в 2019 році» та №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення в 2022 році», на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України в Черкаській області від 17.06.2021року №33/44/1-Х-560/08-1637 та розрахунку ГУ ПФУ в Черкаській області по пенсійній справі позивача та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 року в справі №580/1089/22 з врахуванням індексації, без обмеження її максимального розміру в сумі: 27 526,50 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок з 01.03.2022 відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 року «Питання проведення індексації пенсій в 2019 році» та № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення в 2022 році», на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України в Черкаській області від 17.06.2021р. №33/44/1-Х-560/08-1637 та розрахунку ГУ ПФУ в Черкаській області по пенсійній справі позивача та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 року в справі №580/1089/22 з врахуванням індексацій без обмеження її максимального розміру в сумі: 27 526,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. На виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022р. у справі №580/1089/22, пенсію позивача перераховано із 01.12.2019р. без обмеження максимальним розміром, натомість із 01.03.2022р. пенсію позивача, під час її нарахування, обмежено максимальним розміром. Позивач вказав, що відповідач, застосувавши до позивача норму щодо обмеження виплати основного розміру пенсії максимальним розміром пенсії, порушив права позивача, на момент подання адміністративного позову змін у чинному законодавстві України, які створюють підстави для обмеження розміру виплати пенсії військовослужбовця, не відбулося, а тому судове рішення по справі №580/1089/22, яке набрало законної сили, залишається обов`язковим для виконання відповідачем і на даний час. Тому з 01.03.2022 року право позивача на отримання проіндексованої пенсії без обмежень у розмірі фактично нарахованої пенсії захищено судовим рішенням, тобто наявні всі підстави для виплати основного розміру пенсії без обмеження максимальним розміром. Позивач звертає увагу, що станом на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням її індексації та надбавок, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, Закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.11.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.12.2022р., до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022р. у справі №580/1089/22 позивачу з 01.12.2019р., проведено перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність. Загальний розмір пенсії, обчислений на виконання рішення суду із 01.12.2019 становить 24 146,05 грн., з 01.07.2021р. загальний розмір пенсії із надбавками не перевищував максимального розміру встановленого законом, тому, як зазначено представником відповідача, пенсія виплачувалась у тому ж розмірі. Крім того вказано, що з часу набрання чинності Законом №3668 він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсію за законодавством України. Вказано, що положення Закону №3668-VI не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно матеріалів справи, зокрема пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та розрахунку пенсії позивача судом встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992р.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022р. у справі №580/1089/22 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022р.) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 17.06.2021 №33/44/1-Х-560/08-1637 у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за відповідний період.

Відповідно до розрахунку пенсії від 04.11.2022р. пенсію позивача нараховано, з урахуванням індексації, у загальному розмірі 27526,50 грн., проте виплату обмежено максимальним розміром 24146,05 грн.

11.11.2022р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації та без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 27526,50 грн.

За наслідками розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 14.11.2022р. повідомив позивачу що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 у справі №580/1089/22, що набрало законної сили 04.10.2022, позивачу 12.10.2022 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 у розмірі 90% сум грошового забезпечення, зазначених у довідні Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» від 17.06.2021 №33/44/1-Х-560/08-1637 без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше проведених виплат. Загальний розмір пенсії позивача після перерахунку з 01.12.2019р. становить 24146,05 грн, з 01.03.2022р. - 27526,50 грн. Зауважено, що на виконання рішення суду, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) встановлюється без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок. Загальний розмір пенсії після перерахунку з 01.12.2019р. Становить 24146,05 грн., яку позивач отримує із листопада 2022 року та вказано, що рішення суду у справі №580/1089/22 виконано у межах покладених зобов`язань та наданих повноважень.

Вважаючи дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача із 01.03.2022р. - протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу ч.1 статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 3 статті 11 вказаного Закону встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини 5 статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини 1 статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2021 року по справі №400/2085/19 дійшов висновку, що оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, то вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Таким чином, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області максимальним розміром у обсязі 24146,05 грн. з 01.03.2022р. пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2021 року по справі №400/2085/19.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що виплата позивачу пенсії із 01.03.2022р. має здійснюватись у нарахованому розмірі, без обмеження максимальним розміром у обсязі 24146,05 грн.

Доводи відповідача у листі від 14.11.2022р., що пенсія (з урахуванням надбавок та підвищень) встановлюється без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок, суд вважає не обгрунтованими, оскільки вказані доводи не містять жодних посилань на правові підстави для такого висновку та можуть вважатись суб`єктивним трактуванням відповідача.

Суд врахував, що Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022р. у справі №580/1089/22 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022р.) вже було встановлено протиправність дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019 року з обмеженням основного розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, як втратили працездатність.

Суд встановив, що станом на 01.03.2022р. (період з якого обмежено виплату пенсії максимальним розміром) змін у чинному законодавстві України, які створювали б підстави для обмеження розміру виплати пенсії позивача, не відбулося, у зв`язку із чим суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо обмеження з 01.03.2022р. позивачу розміру пенсії максимальним розміром у сумі 24146,05 грн. та як наслідок про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2022 року перерахунок та виплату позивачу пенсії без вказаного обмеження.

Суд також врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(II)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позов належить задовольнити, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 16.11.2022р. №17, наявної у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.03.2022р. пенсії з обмеженням максимальним розміром у обсязі 24146,05 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ - 21366538) здійснити перерахунок з 01.03.2022р. пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) без обмеження її максимальним розміром у обсязі 24146,05 грн. та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.03.2022р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ - 21366538) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО