Справа № 2-а-425/10
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 2-а-425/10 пров. № А/857/13803/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Кам`янка-Бузької міської ради на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року, головуючий суддя Костюк У.І., постановлена у м. Кам`янка-Бузька, повний текст якої складено 16.09.2022 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про зобов`язання органу владних повноважень вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.11.2010 року скасовано рішення № 13 від 25.06.2009 року Кам`янка-Бузької міської ради про відмову ОСОБА_1 в затвердженні містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 та зобов`язано відповідача на черговому засіданні сесії ради затвердити висновки містобудівного обґрунтування, що земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_1 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга).

В серпні 2022 року Кам`янка-Бузька міська рада вернулася до суду із заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 20.01.2020 року, виданий Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області по справі 2-а-425/10, яким зобов`язано Кам`янка-Бузьку міську раду на черговому засіданні сесії ради затвердити висновки містобудівного обґрунтування, що земельна ділянка площею 1.0 га по АДРЕСА_1 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга) у зв`язку з неможливістю виконання, а також зупинити виконання за вказаним виконавчим листом у виконавчому провадженні №69352517.

Заява мотивована, тим що 08.07.2022 року відкрито виконавче провадження № 69352517 з примусового виконання виконавчого листа Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області № 2-а-425/10 від 20.01.2020 року, яким зобов`язано Кам`янка-Бузьку міську раду на черговому засіданні сесії ради на черговому засіданні сесії ради затвердити висновки містобудівного обґрунтування, що земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_1 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга). Однак зазначала, що дане рішення суду виконати неможливо, так як в процесі змін в законодавстві такий вид містобудівної документації, як містобудівне обґрунтування втратив актуальність, ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року такий документ не передбачений. Окрім цього дане судове рішення неможливо виконати, оскільки земельна ділянка належить до земель оборони. Наведені підстави на думку заявника не дають можливості виконати постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.11.2010 року по справі 2-а-425/10, та є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року в задоволенні заяви Кам`янка-Бузької міської ради про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про зобов`язання органу владних повноважень вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, Кам`янка-Бузька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти нову, якою подану заяву задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель оборони.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 2статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частина 1статті 374 КАС України передбачає, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів ч.2ст.374 КАС України підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням; 3) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 4) з інших причин.

Тобто, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язано з певними обставинами, які мали місце на момент його видачі (пред`явлення до виконання), зокрема: помилковою видачею; коли судове рішення не підлягало негайному виконанню і не набрало законної сили або пред`явлено до виконання після скасування судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист; повним (частковим) погашенням боргу, щодо якого видано виконавчий лист, або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, які, наприклад, пов`язані із процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, норми зазначеної статті встановлюють виключний перелік обставин, за наявності яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме: видача виконавчого листа помилково; відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його виконанням або з інших причин.

Із поданої заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню видно, що заявник не вказує жодної із підстав, передбачених ст. 374 КАС України.

Разом з тим, як стверджується матеріалами справи, виконавчий лист у справі виданий судом першої інстанції на підставі постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.11.2010 року, яка набрала законної сили, а отже не помилково.

Також, заявником не наведено й інших процесуальних причин, які могли б стати підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, виконання судового рішення є приводом для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

Отже, враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає, що за вказаних обставин, підстави, визначені процесуальним законом для визнання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 17 лютого 2015 року, таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого документа чи добровільного його виконання. Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законодавством підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законодавством підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кам`янка-Бузької міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року у справі №2-а-425/10 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 13.12.2022 року.