Справа № 400/1461/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 р. Справа № 400/1461/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,
до відповідача:Головне управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправним та скасування рішення від 26.02.2021 № ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення Баштанського управління Головного управління ДПС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 26.02.2020 року.

Ухвалою від 25.03.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у даному випадку відповідачем застосовано одночасно пеню та штраф, що є штрафними санкціями.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, так як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а також і адміністративно-фінансовими санкціями, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (порушення строків виконання грошових зобов`язань), свідчить про неправомірність такого застосування положенням ст. 61 Конституції України.

Таким чином, за порушення строків виконання грошових зобов`язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

Крім того, оскаржуване рішення було направлено на адресу за якою позивач не проживає.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, ГУ ДПС зазначило, що в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 71040000 ФОП ОСОБА_2 сума нарахованого на центральному рівні єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по дату припинення підприємницької діяльності, складає 15819,54 грн., а саме:

8448,00 грн. нараховано за 2017 рік (по строку сплати 02.05.2018 року);

2457,18 грн. нараховано за І квартал 2018 року (по строку сплати 19.04.2018 року);

2457,18 грн. нараховано за II квартал 2018 року (по строку сплати 19.07.2018 року);

2457,18 грн. нараховано за III квартал 2018 року (по строку сплати 19.10.2018 року).

Сума єдиного внеску у розмірі 819,06 грн. нарахована 12.10.2018 року (за жовтень 2018 року) за результатами подання ФОП ОСОБА_1 звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з типом форми «ліквідаційний» від 12.10.2018 року № 11569.

Як зауважив відповідач, ФОП ОСОБА_2 єдиний внесок в розмірі 16638,60грн. сплачено 08.10.2018 року, чим порушено граничні терміни сплати єдиного внеску, передбачені статтею 9 Закону № 2464 для даної категорії платників.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За порушення, зокрема, порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску, посадові особи платників єдиного внеску несуть, зокрема, фінансову та адміністративну відповідальність.

За порушення термінів сплати єдиного внеску ГУ ДПС винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.02.2020 року № .

Штрафна санкція, разом з розрахунком направлено платнику поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на місцем податкової адреси: АДРЕСА_3 .

За таких обставин, оскаржуване рішення є законним та скасуванню не підлягає.

Увалою від 07.12.2022 року суд замінив відповідача у справі Головне управління ДПС у Миколаївській області () на його правонаступника Головне управління ДПС у Миколаївській області (, далі та раніше у тексті відповідач, ГУ ДПС).

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у період з 07.06.2012 року по 08.10.2018 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебувала на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується наданими свідоцтвами про реєстрацію.

Під час проведення процедури припинення підприємницької діяльності, 08.10.2018 року позивачем було погашено недоїмку та оплачено єдиний внесок на суми 8190,60 грн. та 8448,00 грн.

Напочатку лютого 2021 року позивачу стало відомо про наявність недоїмки по сплаті податків.

Так, рішенням Баштанського управління ГУ ДПС у Миколаївській області від 26.02.2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску позивачу нараховано штраф у розмірі 2672,48 грн. та пеня за період з 10.02.2018 оку по 08.10.2018 року у розмірі 2657,62 грн. Разом: 5330,10 грн.

Рішення було скеровано на адресу: АДРЕСА_4 .

Разом з тим, як стверджує позивач, з 04.08.2015 року вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що про зміну адресу своєчасно попереджала контролюючі органи, зокрема, під час проведення процедури припинення підприємницької діяльності у 2018 році.

Позивач не погоджується з рішенням ГУ ДПС, вважає його протиправним та оскаржує його у судовому порядку.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464) визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до с. 1ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Абзацом 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно положень ч. 5 ст. 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464).

Отже, базою нарахування пені і застосування штрафу є саме недоїмка з ЄСВ, а підставою реалізації перелічених мір юридичної відповідальності - момент скоєння особою діяння з оплати ЄСВ поза межами визначеного законом строку.

Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом 20.04.2015 року № 449 Міністерства Фінансів України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі Інструкція № 449) визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Так, п. 1 розділу VII Інструкції № 449 встановлено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпункт 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Пункт 7 розділу VII Інструкції № 449 визначає, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

Отже, суд доходить висновку, що пп. 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449 чітко передбачено, що розрахунок фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 року у справі № 813/4686/16.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, відомості картки особового рахунку платника з ЄСВ, котрий ведеться контролюючим органом, є цілком легітимним джерелом одержання об`єктивних даних фактичної дійсності про стан виконання обов`язку з ЄСВ.

Позивач жодних доводів про неправдивість або недостовірність будь-яких облікових операцій, відображених у картці платника ЄСВ не наводила.

Як вбачається з матеріалів справи, у інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 71040000 позивача сума нарахованого на центральному рівні єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по дату припинення підприємницької діяльності, складала 15819,54 грн. Сума єдиного внеску в розмірі 819,06 грн. нарахована 12.10.2018 року (за жовтень 2018 року) за результатами подання позивачем звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з типом форми «ліквідаційний» від 12.10.2018 року № 11569.

Позивач єдиний внесок в розмірі 16638,60 грн. сплачено 08.10.2018 року, чим порушено граничні терміни сплати єдиного внеску, передбачені ст. 9 Закону № 2464 для даної категорії платників.

Позивач жодних належних доводів підтверджуючих своєчасне виконання обов`язку з оплати ЄСВ і відповідних доказів до суду не надала.

Стосовно доводів позивача щодо надсилання оскаржуваного рішення на іншу адресу, суд зазначає наступне:

Згідно п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно пп. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи підприємця.

Рішення від 26.02.2020 року № 005965105 надсилалось за адресою: АДРЕСА_4 .

Дана адреса зазначена, зокрема, у наявному у матеріалах справи свідоцтві платника єдиного внеску Серії Б № 116699 від 05.07.2012 року.

Як стверджує позивач, з 04.08.2015 року вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому доказів повідомлення контролюючих органів про зміну адреси позивачем до суду не надано.

Отже, доводи позивача про надіслання оскаржуваного рішення на іншу адресу судом не приймаються.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) про визнання протиправним та скасування рішення Баштанського управління Головного управління ДПС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 26.02.2020 року відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.12.2022 року.

Суддя О.В. Малих