Справа № 280/3157/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2022 року Справа № 280/3157/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Деревянко А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 НГУ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 НГУ (лист від 16.02.2022 № 3/33/11/1-514/ш-15) щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по квітень 2019 включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 НГУ нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014 року по квітень 2019 включно, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з січня 2014 по квітень 2019 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_2 НГУ. В період проходження служби позивачу не в повному обсязі проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. З наведених підстав позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 23.05.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.06.2022 (з урахуванням ухвали суду від 30.06.2022 про виправлення описки) відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від ВЧ НОМЕР_2 НГУ довідку (інформацію) про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за період з 01.04.2014 по 04.04.2019; довідку (інформацію) про розмір нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2014 по 04.04.2019; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 НГУ (по стройовій частині) про зарахування позивача до списків особового складу частини.

22.07.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погоджується та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Зазначає, що при вивченні особистих карток на грошове забезпечення позивача за 2014-2019 роки вбачається, що за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_2 НГУ їй в повному обсязі, згідно діючого законодавства України було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення та вбачається постійне підвищення грошових доходів. Також відповідачем зазначено, що позивач не визначив, в чому саме полягає порушення військовою частиною право позивача під час здійснення розрахунку індексації. Звертає увагу суду на те, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати та визначати суму індексації, зокрема розмір посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, належить до дискреційних повноважень відповідача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.11.2022 повторно витребувано від ВЧ НОМЕР_2 НГУ довідку (інформацію) про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за період з 01.04.2014 по 04.04.2019; довідку (інформацію) про розмір нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2014 по 04.04.2019.

02.12.2022 представником відповідача на виконання ухвали суду від 10.11.2022 надано витребувані докази.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_2 НГУ, що підтверджується и наказами ВЧ НОМЕР_2 НГУ №69 від 31.12.2014, та №74 від 04.04.2019.

У Витязі з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.04.2019 за № 74 зазначено: виключити зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , начальника складу майна квартирно-експлуатаційної служби господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення, звільнену відповідно до частини 5 пункту 2 підпункту „Б" ст. 26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.03.2019 № 13 о/с у запас за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу.

На військовий облік направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04 квітня 2019 року.

Щорічну основну відпустку за 2019 рік використала не повністю, грошова допомога на оздоровлення виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачена. Виплатити грошову компенсацію за невикористані 10 (десять) календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік. Згідно з наказом МВС України від 15.03.2018 № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» виплатити премію за березень місяць 2019 року та за період з 01 по 04 квітня 2019 року в повному розмірі. Згідно з наказом МВС України від 15.03.2018 №200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

24.01.2022 позивач подала до ВЧ НОМЕР_2 НГУ заяву про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 НГУ.

У листі від 16.02.2022 за №3/33/11/1-514/ш-15 ВЧ НОМЕР_2 НГУ у відповідь на звернення позивача зазначено: … За час проходження Вами військової служби за період з 01.04.2014 по 04.04.2019 у військовій частині НОМЕР_2 НГУ, індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась згідно законодавства. Щодо розмірів сум індексації грошового забезпечення, які були виплачені, вказана інформація відображена у особистих картках на грошове забезпечення.. .

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в повному обсязі, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII).

Згідно статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Статтею 9 Закону №2011-XII визначено, зокрема, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII (далі по тексту - Закон №1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами статті 2 Закону №1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін (частина перша). Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга).

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 №2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно статті 19 зазначеного Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено постанову Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 №1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший). Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий). Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій). Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий).

Згідно пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Судом встановлено, що позивачу у період з 01.04.2014 по 04.04.2019 включно нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, що підтверджується копіями особистих карток на грошове забезпечення за 2014-2019 роки, наданих до матеріалів справи, та не заперечується сторонами.

Позивач у позовній заяві зазначає, що у період з 01.04.2014 по 04.04.2019 відповідач виплатив їй індексацію грошового забезпечення у неналежному розмірі, разом із тим, позивач жодним чином не обґрунтовує, в чому саме виявилась протиправна бездіяльність відповідача щодо проведення індексації грошового забезпечення без додержання вимог Закону №1282-XII та Порядку №1078, не вказує, чому вважає визначений відповідачем розмір індексації неналежним, та не наводить відповідних правових підстав.

При цьому, твердження позивача про бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 НГУ щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2014 по 04.04.2019 спростовуються наданими до матеріалів справи особистими картками на грошове забезпечення за 2014-2019 роки.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що адміністративний суд повноважений на вирішення наявного публічного спору в межах доводів учасників справи, які викладаються у заявах по суті справи, зокрема, у позовній заяві.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що в межах підстав позову судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14.12.2022.

Суддя М.О. Семененко