Справа № 200/15094/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А
Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.05.2021 № -0516.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.05.2021 № -0516.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.11.2020 № 66124-0428-0516.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області суму судових витрат у розмірі 11267,83 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року залишено без змін.

30 серпня 2022 року адвокат Літвінов Є.В., що діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, понесені нею під час розгляду справи в апеляційному порядку в розмірі 5000 грн (витрати на правову допомогу).

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення на 12 грудня 2022 року у порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду заяви повідомлялись судом належним чином.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, встановив наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приписами частини першої статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

На підставі частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як свідчать матеріали справи представником позивача в ході апеляційного розгляду справи було надано відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області, в якому, серед іншого, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені нею під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн, які складаються з витрат на правову допомогу.

До відзиву надано додаткову угоду № 2 від 10 лютого 2022 року до договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2021 року, пунктом 1.1 якої визначено про надання адвокатом клієнтові правничої допомоги з представництва інтересів ОСОБА_1 в Першому апеляційному адміністративному суді щодо оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 200/15094/21, вартість допомоги складає 5000 грн (п.1.2 додаткової угоди).

Тобто, представник позивача відповідно до ч.7 ст.139 КАС України зазначив про наявність додаткових витрат по справі в зв`язку з її апеляційним розглядом, проте не надав доказів їх понесення.

Заява про ухвалення додаткового рішення від 29.08.2022 року разом з доказами понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції подана протягом п`яти днів після прийняття постанови Першим апеляційним адміністративним судом 23 серпня 2022 року.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

На підставі пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно частини четвертої статті 134 КАС України -для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Відповідно до статті 134 КАС України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору про надання правничої допомоги від 20.10.2021 позивач звернулася за правовою допомогою до адвоката Літвінова Є.В. (а.с.50)

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 10 лютого 2022 року до договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2021 року, пунктом 1.1 якої визначено про надання адвокатом клієнтові правничої допомоги з представництва інтересів ОСОБА_1 в Першому апеляційному адміністративному суді щодо оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 200/15094/21, вартість допомоги складає 5000 грн (п. 1.2 додаткової угоди).

На підставі пункту 1.3 додаткової угоди після надання професійної правничої допомоги сторони підписують акт виконаних робіт, де зазначається детальний опис робіт, виконаних Адвокатом.

Представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення надано акт виконаних робіт № 2 по Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.10.2021 року та Додаткової угоди № 2 від 10.02.2022.

Пунктом 2 цього акту визначено, що вартість наданої правничої допомоги складає 5000 грн, яка повністю сплачена Клієнтом до підписання даного Акту.

Акт містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом:

- детальне вивчення та аналіз апеляційної скарги ГУ ДПС у Донецькій області, консультування Клієнта щодо перспектив судового оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 200/15094/21 0 годин 45 хвилин;

- підготовка та подання заперечень проти відкриття апеляційного провадження у справі № 200/15094/21 за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Донецькій області 0 годин 30 хвилин;

- підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі № 200/15094/21 5 годин;

- підготовка та направлення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат 0 годин 30 хвилин.

Отже, представником позивача надані послуги, визначені у акті виконаних робіт, які відповідають послугам, надання яких передбачено Додатковою угодою № 2 від 10.02.2022 року до Договору про надання правничої допомоги № 1 від 20.10.2021 року.

Суд зазначає, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. є співмірною та відповідає принципу розумності, саме така сума витрат, з урахуванням матеріалів справи та умов договору про правову допомогу, домовленостей сторін, була фактичною, а їхній розмір обґрунтованим з врахуванням складності справи, кількості часу, витраченого адвокатом на виконання робіт з надання позивачу у цій справі правничих послуг.

Відповідач не довів неспівмірність витрат, заявлених позивачем до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції, враховуючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 139 КАС України, має бути стягнуто на користь позивача 5000 грн понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу при апеляційному розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Літвінова Євгена Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/15094/21 задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (; адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття 12 грудня 2022 року та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12 грудня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

А.В. Гайдар