Справа № 592/7583/22
Суддя: Алфьоров А. М.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№592/7583/22
Провадження №2-а/592/151/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2022 р. Сумською митницею в особі в.о. начальника Єрмакова Ю.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0352/80500/22 відносно якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1307915 грн. 10 коп. З вказаною постановою він не погоджується, вважає, що постанова від 12.10.2022 р. є необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства, викладені в ній обставини та підстави порушення митних правил такі, що не відповідають дійсності, а розгляд справи є неповним та необ`єктивним. Просить суд: скасувати постанову від 12.10.2022 р. у справі про порушення митних правил № 0352/80500/22, якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1307915 грн. 10 коп.; стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бикової Р.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник Сумської митниці у судове засідання не з`явився, надали відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом було встановлено, що постановою у справі про порушенні митних правил № 0352/80500/22 від 12.10.2022 р. винесеної в.о. начальника Сумської митниці Єрмакова Ю.В. позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1307915 грн. 10 коп.

Згідно зі статтею 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені ст. ст. 468, 469, ч. ч. 1-5 ст. 470, ст. ст. 474, 475, 477-480, ч. ч. 1-5 ст. 481, ст. 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Стаття 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної виною у формі умислу.

Суд дослідивши зміст оскаржуваної постанови та матеріали, яким позивач обґрунтовує наявність обставин для скасування постанови, приходить до наступного висновку.

відповідач безпідставно не застосував ч. 1 ст. 460 МК України, відповідно до якої допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, і безпідставно склав протокол про ПМП та притягнув позивача до відповідальності.

Окрім того, на підставі ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує й правовий висновок Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладений в постановах від 06 червня 2018 року по справах № 607/1866/17 та № 607/2391/17, згідно якого для притягнення до відповідальності на підставі статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

За змістом ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У свою чергу, на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення.

Окрім того, в оскаржуваній постанові та відзиві відповідача не зазначено про встановлення наявності вини у діях ОСОБА_1 на надання ним відомостей з метою саме ухилення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру (враховуючи систематичність попередніх митних оформлень товарів за цим же зовнішньоекономічним контрактом), а наявні матеріали справи так само не свідчать про його наявність.

Таким чином, наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявність в нього прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів відповідачем не доведено, що свідчить про не встановлення відповідачем наявності складу адміністративного правопорушення.

Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року не передбачено заборони на транзитне переміщення товарів, які користуються режимом вільної торгівлі на підставі двосторонньої Угоду між Урядом України й Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю від 29.12.1994 року та Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, тому позивач при подання митної декларації не порушив вимоги пункту 9 Правила визначення країни походження товарів.

Також суд вказує, що наведені у відзиві відповідача доводи відносно положень Правил визначення країни походження товарів від 30.11.2000 року та Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних держав від 20.11.2009 не можуть братися до уваги у даній справі, адже Узбекистаном ці міжнародні документи не підписано.

Окрім цього, суд зазначає, що національним законодавством також передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

При існуванні встановлених правил прямого транспортування товарів із країни їхнього походження дозволяється відступати від них у випадках, коли таке транспортування неможливе в силу географічного положення та/або якщо товари знаходяться під митним контролем у третіх країнах (ч. ч. 1, 2, 7 та 8 статті 36 МК України).

За наведених умов, наведені в оскаржуваній постанові митниці доводи про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 9 Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, являються безпідставними, та свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова про порушення митних правил № 0352/80500/22 від 12.10.2022 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю.

Керуючись ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил № 0352/80500/22 від 12.10.2022 р. в.о. начальника Сумської митниці Єрмакова Юрія Вікторовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України у виді штрафу розміром 1307915 грн. 10 коп. скасувати, а провадження по справі про порушення митних правил № 0352/80500/22 від 12.10.2022 р. - закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надісланням його копії до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя А.М. Алфьоров