Справа № 160/9859/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9859/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 в адміністративній справі №160/9859/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України (ЄДРПОУ 37508470), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 37806243) про відмову у прийнятті від ОСОБА_1 заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання з відповідними документами;

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 37806243) прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із закінченням строку її дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність, яка полягає у безпідставній відмові позивачу обміну посвідки на тимчасове проживання громадянина Російській Федерації, а також відсутності роз`яснень виниклої ситуації, порушено його законні права щодо законного проживання зі своєю сім`єю на території України. Позивач вважає, що така бездіяльність є безпідставною, незаконною і необґрунтованою , без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких воно спрямоване, з порушенням принципу рівності перед Законом, а, отже, є такою, яка підлягає визнанню бездіяльності протиправною. Так, позивач зазначив, що в квітні 2022 року особисто прийшов до Паспортного сервісу ДП «Документ» у м.Дніпро з метою почати процедуру продовження строку тимчасового перебування на території України, на що йому працівники відповіли, що в них немає повноважень для продовження посвідки на тимчасове проживання громадянам Російської Федерації, у зв`язку з воєнною агресією цієї держави, та запропонували звернутись для вирішення цього питання до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Після звернення до відповідача-2 позивача повідомили, що наразі посвідки на тимчасове проживання громадянам РФ не продовжують, заяву про продовження посвідки на тимчасове проживання приймати в нього відмовились, й таку відповідь нічим не підтвердили й зовсім не пояснили що в такому разі роботи. У подальшому позивач звертався до відповідача-2 в телефонному режимі 13.05.2022 р., 19.05.2022 р., 24.05.2022 р. (дзвінок дружини позивача), за підсумками яких працівники органу Державної міграційної служби України повідомляли про відсутність можливості подати заяву на продовження дії посвідки позивача на тимчасове проживання. 25.05.2022 р. позивач звернувся до Державної міграційної служби України з офіційним запитом, однак станом на час подачі означеного позову відповіді від відповідача-1 не отримав. Надалі позивач продовжив телефонні дзвінки до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 03.06.2022 р., 08.06.2022 р., 09.06.2022 р., 17.06.2022 р., однак це не допомогло у вирішенні питання позивача щодо продовження дії посвідки на тимчасове проживання. З огляду на викладене, позивач подав до відповідача-1 скаргу на бездіяльність відповідача-2, за результатами розгляду якої Держаною міграційною службою України направлено позивачу відповідь (лист за вих. №ІІІ-3700-22/8.1/2153-22 від 29.06.2022 р.), в якій повідомлено про тимчасове припинення прийому заяв від громадян РФ, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання, й роз`яснило про неврегульованість окресленого позивачем питання на момент виникнення спірних відносин. Позивач вважає, що у випадку прийняття відповідачем-2 його заяви про обмін посвідки на тимчасове проживання зі строком дії до 21.06.2022 р. позивач не пропустив би строк, встановлений п. 19 Порядку №322.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, рішення суду скасувати ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно наявної у матеріалах справи копії паспорту НОМЕР_1 є громадянином РФ.

28.05.2021 р. між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) було укладено шлюб, що підтверджується наданою разом із позовною заявою копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.05.2021 р.

Також позивач звернув увагу на те, що у 2006 році він закінчив комунальний заклад освіти вечірню (змінну) середню загальноосвітню школу №8, на підтвердження чого позивача надав до суду копію свідоцтва про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_3 .

А у 2008 році позивач закінчив комунальний заклад освіти вечірню (змінну) середню загальноосвітню школу №8, на підтвердження чого позивача надав до суду копію атестату про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_4 .

02.07.2021 р. ОСОБА_1 було отримано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_5 з послідуючою метою отримати громадянство України.

Як стверджує позивач, у квітні 2022 року позивач особисто прийшов до Паспортного сервісу ДП «Документ» у м.Дніпро з метою почати процедуру продовження строку тимчасового перебування на території України, на що йому працівники означеної установи відповіли, що в них немає повноважень для продовження посвідки на тимчасове проживання громадянам РФ у зв`язку з воєнною агресією цієї держави, та запропонували позивачу звернутися для вирішення виниклого питання до ГУ ДМС в Дніпропетровській області.

Позивач зазначає, що в цей же день він звернувся до відповідача-2 з метою вирішення питання щодо продовження посвідки на тимчасове проживання, термін якої закінчувався 21.06.2022 р.

В ГУ ДМС в Дніпропетровській області, як стверджує позивач, ОСОБА_1 повідомили про те, що наразі посвідки на тимчасове проживання громадянам РФ не продовжують, заяву про продовження посвідки на тимчасове проживання відмовились приймати й таку відповідь нічим не підтвердили, та запропонували зателефонувати через тиждень.

Надалі у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на здійснення ним особисто або його дружиною телефонних дзвінків до ГУ ДМС в Дніпропетровській області 13.05.2022 р., 19.05.2022 р., 24.05.2022 р., 03.06.2022 р., 08.06.2022 р., 09.06.2022 р., 17.06.2022 р., в результаті яких позивача чи його дружину було повідомлено про відсутність змін й відповідних вказівок ДМСУ й стверджували про неможливість продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання для громадян РФ та подачі заяви для продовження такого терміну.

Також позивач зазначив, що 25.05.2022 р. він звернувся за допомогою засобів електронного зв`язку до ДМСУ з запитом, однак відповіді на цей запит не отримав.

19.06.2022 р. позивач через уповноваженого ним представника звернувся до ДМСУ зі скаргу на бездіяльність ГУ ДМС в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду цієї скарги відповідач-1 направив представнику позивача лист «Про розгляд звернення», в якому вказано, що України перебуває в умовах воєнного стану внаслідок повномасштабної збройної агресії з боку РФ. Зауважено, що ОСОБА_1 належить до громадянства країни-агресора, тому згідно основних засад міжнародного права іноземець, який перебуває за кордоном, користується захистом та заступництвом держави свого громадянства, не втрачає юридичного зв`язку зі своєю державою та підпорядковується нормам законодавства країни свого громадянства.

Також в листі зазначено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМСУ тимчасово припинено прийом заяв від громадян РФ, зокрема, й про обмін посвідки на тимчасове проживання, та розроблено проект нормативно-правового акту, який встановлює умови подання громадянами країни-агресора заяв про отримання адміністративних послуг в міграційній сфері, який перебуває у стадії погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Вважаючи, що відповідачами допущено по відношенню до нього протиправну бездіяльність у вигляді відмови в прийнятті у позивача заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання з відповідними документами, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду із цим позовом.

У подальшому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до ГУ ДМС в Дніпропетровській області 25.07.2022 р. в письмовому вигляді заяву про продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання з додатками.

За результатами розгляду означеної заяви відповідачем-2 направлено позивачу лист за вих. №Н-1978/6/1201.3.1/9280-22 від 03.08.2022 р. із роз`ясненням, аналогічним до того, що було надано ДМСУ у відповідь на скаргу позивача від 19.06.2022 р.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог судом першої інстанції зазначено, що з матеріалів справи судом встановлено, що станом на 11.07.2022 року (дата звернення позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з цим позовом) ОСОБА_1 не звертався до відповідачів із письмовою заявою про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання із відповідними документами, жодних доказів протилежного сторонами до суду не надано. При цьому, як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, позивач подав до ГУ ДМС в Дніпропетровській області в письмовому вигляді заяву про продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання з додатками лише 25.07.2022 р., тобто вже після подачі цього позову до суду, й за результатами розгляду означеної заяви відповідачем направлено позивачу лист за вих. №Н-1978/6/1201.3.1/9280-22 від 03.08.2022 р. Таким чином, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно були або будуть порушені в майбутньому. Отже, в межах даної адміністративної справи ОСОБА_1 оскаржено бездіяльність відповідачів у вигляді відмови в прийнятті у позивача заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання з відповідними документами. При цьому, з урахуванням змісту заяви-клопотання (заява про усунення недоліків (вх. №3297/22 від 18.07.2022 р.) бездіяльність відповідачів позивач пов`язує саме з власними, як він зазначає, усними зверненнями до ГУ ДМС в Дніпропетровській області, які мали місце в квітні 2022 року, й одночасно з цим наголошує про неможливість надання будь-яких письмових доказів таких звернень до відповідача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

П.18 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Так, ч.3 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у ч. 4- 15 та 18ст.4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Згідно ч.18 ст.5 цього Закону, технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок їх оформлення, виготовлення та видачі встановлюються Кабінетом Міністрів України.

25.04.2018р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (далі Порядок №322).

Із змісту п.21 Порядку №322 видно, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у п. 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

В п. 32 Порядку № 322 визначено, що для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу НОМЕР_5, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, крім випадків, установлених абзацом сьомим цього пункту;

2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником);

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

П.п.11 п.33 Порядку №322 передбачено, що крім документів, зазначених у п.32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», подаються: для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у ч.ч. 3-13 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уклали шлюб з громадянами України:

- документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;

- паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України. Оригінал документа повертається громадянину України, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

В п.61 Порядку №322 передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліцій СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, то проживають в Україні:

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Так, п.п.3 п.7 Порядку №322, передбачено, що обмін посвідки здійснюється у разі закінчення строку дії посвідки.

У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки (п.19 Порядку №322).

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем 25.05.2022 з метою продовження законного перебування на території України та для продовження терміну дії посвідки позивач звернувся за допомогою засобів електронного зв`язку до ДМСУ з запитом, однак відповіді на цей запит не отримав.

Також, у позовній заяві позивач посилається на здійснення ним особисто або його дружиною телефонних дзвінків до ГУ ДМС в Дніпропетровській області 13.05.2022 р., 19.05.2022 р., 24.05.2022 р., 03.06.2022 р., 08.06.2022 р., 09.06.2022 р., 17.06.2022 р., в результаті яких позивача чи його дружину було повідомлено про відсутність змін й відповідних вказівок ДМСУ й стверджували про неможливість продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання для громадян РФ та подачі заяви для продовження такого терміну.

19.06.2022 р. позивач через уповноваженого ним представника звернувся до ДМСУ зі скаргу на бездіяльність ГУ ДМС в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду цієї скарги відповідач-1 направив представнику позивача лист «Про розгляд звернення», в якому вказано, що України перебуває в умовах воєнного стану внаслідок повномасштабної збройної агресії з боку РФ. Зауважено, що ОСОБА_1 належить до громадянства країни-агресора, тому згідно основних засад міжнародного права іноземець, який перебуває за кордоном, користується захистом та заступництвом держави свого громадянства, не втрачає юридичного зв`язку зі своєю державою та підпорядковується нормам законодавства країни свого громадянства.

Також в листі зазначено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМСУ тимчасово припинено прийом заяв від громадян РФ, зокрема, й про обмін посвідки на тимчасове проживання, та розроблено проєкт нормативно-правового акту, який встановлює умови подання громадянами країни-агресора заяв про отримання адміністративних послуг в міграційній сфері, який перебуває у стадії погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Вважаючи, що відповідачами допущено по відношенню до нього протиправну бездіяльність у вигляді відмови в прийнятті у позивача заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання з відповідними документами, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду із цим позовом.

У подальшому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до ГУ ДМС в Дніпропетровській області 25.07.2022 р. в письмовому вигляді заяву про продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання з додатками.

За результатами розгляду означеної заяви відповідачем-2 направлено позивачу лист за вих. №Н-1978/6/1201.3.1/9280-22 від 03.08.2022 р. із роз`ясненням, аналогічним до того, що було надано ДМСУ у відповідь на скаргу позивача від 19.06.2022 р.

Отже, позивач здійснював необхідні дії щодо звернення до відповідача із заявою про продовження терміну дії посвідки, що в даному випадку розцінюється судом як неналежна процесуальна поведінка.

Крім того, колегія суддів наголошує, що 09.11.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 № 1232 Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану

Постановою, зокрема, передбачено, що на період дії воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС зупиняється розгляд заяв громадян російської федерації про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення та обміну посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою. Крім того, громадянам рф відмовлятимуть у прийнятті нових заяв.

У зв`язку з цим, відповідно до пункту 2 Постанови, якщо строк звернення за обміном посвідки на тимчасове проживання настав у період з 24 лютого 2022 року до 9 листопада 2022 року, такі особи повинні протягом 30 днів (по 8 грудня включно) звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання. Після 8 грудня прийом заяв про обмін посвідки на тимчасове проживання, буде здійснюватися не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення строку дії посвідки.

Водночас постановою установлено, що зазначені обмеження не поширюються на громадян рф, які:

є чоловіком чи дружиною громадянина України;

дітьми або батьками громадян України;

повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України;

особами, які прослужили у Збройних Силах України три і більше років;

особами, які, відповідно до закону, прибули в Україну для працевлаштування.

Матеріалами справи встановлено, що 28.05.2021 р. між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) було укладено шлюб, що підтверджується наданою разом із позовною заявою копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.05.2021 р.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів наголошує, що у позивача наявне право на звернення до ДМС із заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання та отримання обґрунтованої та вмотивованої відповіді щодо відповідного звернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів зауважує, що спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року в справі 816/1229/14).

Отже ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті та відмови у розгляді від ОСОБА_1 заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання з відповідними документами та зобов`язати Державну міграційну службу України, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні та прийняте рішення відповідно до норм чинного законодавства рішення з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 № 1232 Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану.

Ч.6 ст.139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 07.07.2022. Крім того, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 1488,60 грн.

Враховуючи, що до Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заявлено вимоги немайнового, які підлягають задоволенню, а отже на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2481 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених вимог з кожного із відповідачів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позові, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 в адміністративній справі №160/9859/22 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті та відмови у розгляді від ОСОБА_1 заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання з відповідними документами та зобов`язати Державну міграційну службу України, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні та прийняте рішення відповідно до норм чинного законодавства рішення з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 № 1232 Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 1240,50 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 1240,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва