Справа № 240/3314/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3314/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Т.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

12 грудня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» звернулося до суду з позовом до Подільського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №309317 від 09 листопада 2021 року.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року здійснено заміну первісного відповідача, Подільського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті, на належного - Державну службу України з безпеки на транспорті.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року позов задоволено частково, а саме, визнано протиправною та скасовано постанову Подільського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №309406 від 30 листопада 2021 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини справи.

27 травня 2021 року посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) проведено перевірку транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 .

Під час такої перевірки виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 22.5 Правил дорожнього ружу України, а саме згідно чеку зважування встановлено факт перевантаження на здвоєну вісь 16,85 т та 20,90 т при дозволених 16 т. При цьому, у водія був відсутній дозвіл, який надає право на рух автомобільним дорогами України з перевищенням вагових параметрів.

За результатами зважування транспортного засобу складено акт про проведення перевірки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 106,53 Євро.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 30 червня 2021 року начальником Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки прийнято постанову, якою за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн, а також припис, яким зобов`язано ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 14 липня 2021 року.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суб`єкта владних повноважень, ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» оскаржило їх в адміністративному порядку, однак рішенням Укртрансбезпеки від 09 вересня 2021 року скарга позивача була залишена без задоволення.

Не погоджуючись із правомірністю застосування штрафних санкцій ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» у вересні 2021 року звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування постанови від 30 червня 2021 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року у справі №240/27908/21 зазначений позов прийнятий до розгляду.

09 листопада 2021 року начальником Подільського міжрегіонального управління Укртранспбезпеки за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлено невиконання ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» припису від 30 червня 2021 року, за що накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 680,00 грн.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що оскаржувана постанова прийнята на підставі та у відповідності до приписів Закону України №877-V, а саме за наслідками призначеної та проведеної згідно положень названого Закону позапланової перевірки.

Так, на переконання суду першої інстанції, у відповідача не було законних підстав для прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №309317 від 09 листопада 2021 року, а отже остання підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до абз.4 п.1 постанови КМ України № 442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою КМ України № 103 від 11.02.2015р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Згідно з п.1 цього Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному та залізничному транспорті.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затв. постановою КМ України № 1567 від 08.11.2006р.

Згідно п.3 зазначеного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п.31 цього Порядку за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Припис підлягає обов`язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю.

Припис складається за формою згідно з додатком 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 30 червня 2021 року начальником Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки прийнято постанову, якою позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн., а також припис, яким зобов`язано позивач вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 14 липня 2021 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача не заперечувався ні факт отримання ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» припису від 30 червня 2021 року, ні факт його невиконання станом на день прийняття оскаржуваної постанови.

При цьому, представник позивача, не заперечуючи допущення порушення вимог пункту 31 Порядку №1567, відповідальність за яке передбачена абзацом 13 частини 1 статті 60 Закону України №2344-ІІІ, відзначив, що станом на даний час, вказаний припис є предметом судового оскарження в межах іншої адміністративної справи, про що відповідачу достеменно відомо.

Так, згідно з ч.ч.14-18 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Приписами п.15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМ України №1567 від 08.11.2006 року, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перевірка виконання припису про порушення законодавства про автомобільний транспорт здійснюється лише шляхом проведення позапланової перевірки.

До того ж, як вірно відзначив суд першої інстанції, у відповідний період основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) виступав Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції ( далі Закон України №877-V).

Згідно частини 2 статті 2 цього Закону його дія не поширюється, зокрема, на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України №2344-ІІІ.

Отже, проведення позапланових перевірок виконання приписів щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт повинно відбуватися із дотриманням вимог Закону України №877-V.

Судова колегія зауважує, що матеріали апеляційної скарги не містять доказів дотримання відповідачем визначеної законодавством процедури для проведення перевірки виконання позивачем вимог припису від 30 червня 2021 року. Вказана обставина не була доведена відповідачем ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення абз.13 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки позапланова перевірка щодо виконання припису № 007 від 30 червня 2021 року відповідачем не проводилася, через що є наявними правові підстави для скасування спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №309317 від 09 листопада 2021 року.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що суд першої інстанції, врахувавши встановлену вище наявність правових підстав для прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №309317 від 09 листопада 2021 року з огляду на невиконання ТОВ «ЖИТОМИР-АГРОБУДІНДУСТРІЯ» припису, разом з тим дійшов обгрунтованого висновку, що порушення відповідачем процедури проведення перевірки, вказує на передчасність прийняття зазначеного індивідуального акту та, як наслідок, необхідності його скасування.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.