Справа № 380/6631/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа №380/6631/21

адміністративне провадження № К/990/23802/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Білак М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відмову від позову під час касаційного провадження в адміністративній справі №380/6631/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського кружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року (суддя Гавдик З.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року (головуючий суддя -Большакова О.О., судді: Качмар В.Я., Кушнерик М.П.),

УСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі - ТУ ДБР у м. Львові, відповідач), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Директора ТУ ДБР у м. Львові Ляшка Р.В. від 19 березня 2021 року № 142-о/с «Про звільнення ОСОБА_1 », яким припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові з 19 березня 2021 року;

- поновити державну службу та поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові, або на іншій рівнозначній посаді;

- зобов`язати нарахувати та стягнути з ТУ ДБР у м. Львові на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 березня 2021 року у зв`язку із незаконним звільненням з роботи;

- стягнути з ТУ ДБР у м. Львові на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 34 616,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

01 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення Львівського кружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року, ухваливши у справі нове рішення - про задоволення позову.

Ухвалою від 12 вересня 2022 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

21 вересня 2022 року до Суду надійшов відзив ТУ ДБР у м. Львові на касаційну скаргу, в якому відповідач просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

25 листопада 2022 року до Верховного Суду надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 про відмову від позову, в якій позивач у відповідності до вимог частини другої статті 348 КАС України просить закрити провадження у справі, визнавши нечинними рішення судів першої та апеляційної інстанцій. Одночасно позивач зазначає, що вказана відмова подана добровільно і без будь-якого тиску з боку інших осіб.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року заяву позивача про відмову від позову у справі № 380/6631/21 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 грудня 2022 року.

08 грудня 2022 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, у якій він підтвердив добровільну відмову від позову та повідомив про обізнаність із наслідками такої відмови, передбаченими процесуальним законодавством.

Окрім того, 08 грудня 2022 року до Суду надійшло клопотання ТУ ДБР у м. Львові про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У клопотанні представник відповідача повідомив, що не заперечує проти задоволення заяви позивача, визнання рішень судів попередніх інстанцій нечинними та закриття провадження у справі.

У судове засідання 12 грудня 2022 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 345 КАС України, суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи наведені положення процесуального закону та наявність клопотань сторін про розгляд справи без їхньої участі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду заяви в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи питання наявності підстав для задоволення заяви позивача про відмову від позову, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Відповідно до приписів статті 348 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду. У разі відмови від позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

За правилами частини шостої статті 47 КАС України, якій кореспондують норми частини п`ятої статті 189 цього Кодексу, суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

З матеріалів справи встановлено відсутність перешкод для прийняття відмови позивача від позову.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що відмова ОСОБА_1 від позову не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів.

За такого нормативного регулювання та обставин справи Верховний Суд уважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення слід визнати нечинними, а провадження у справі - закрити.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно з частиною другою статті 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись статтями 3, 47, 189, 238, 239, 345, 348, 349, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову у справі №380/6631/21.

Визнати нечинними рішення Львівського кружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі №380/6631/21.

Провадження у справі № 380/6631/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Ж.М. Мельник-Томенко

М.В. Білак ,

Судді Верховного Суду