Справа № 240/16661/21
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16661/21 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

08 грудня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В липні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Житомирській області про накладення на позивача штрафу в сумі 60 000 грн. за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ09/2248/06/25/РРО//ДПС-ФС від 04.03.2021.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 лютого 2021 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області проведено перевірку господарської одиниці - кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 23.02.2021, у якому зафіксовано продаж товару ОСОБА_2 , яка, з її слів, є продавцем стажером, в акті перевірки зафіксовано, що у порушення статті 24 Кодексу законів про працю України з нею не укладений трудовий договір та не подано повідомлення про прийняття на роботу.

Акт перевірки підписаний позивачем без зауважень.

Матеріали перевірки були направлені Головним управлінням ДПС у Житомирській області до Управління Держпраці у Житомирській області.

На підставі акта перевірки Головного управління ДПС у Житомирській області від 23.02.2021, Управління Держпраці у Житомирській області склало постанову від 04.03.2021 №ЖИ09/2248/06/25/РРО//ДПС-ФС про накладення штрафу у розмірі 60 000 грн. на ФОП ОСОБА_1 за порушення ч.3 ст.24 КЗпП та постанови КМ України №413 від 17.06.2015, що виразилось у неоформленні трудових відносин із продавцем-стажером ОСОБА_2 та неподанні відомостей до ДПС про прийняття на роботу працівника.

Позивач, вважаючи постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Частиною 1 статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Частинами 3 та 4 статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку №509 в редакції постанови КМУ № 823 від 21.08.2019 року, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу Порядок №509 передбачав можливість розгляду справи уповноваженою особою Держпраці та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю і акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що частиною 5 статті 265 КЗпП України передбачено можливість накладення штрафу відповідно до абз. 2 ч. 2 цієї статті лише на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, а у всіх інших випадках вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, проведення заходу державного нагляду (контролю) є обов`язковим.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що положення частини п`ятої статті 265 КЗпП України та частини 8 статті 265 КЗпП України, не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком.

В свою чергу, зміст частини 8 статті 265 КЗпП України є окремою підставою накладення штрафу без здійснення заходу державного нагляду (контролю), а саме на підставі рішення суду про оформлення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи, тобто за результатами судового спору між неоформленим працівником та власником чи уповноваженим органом.

Тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі всього вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення-без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Зважаючи на залишення судового рішення суду першої інстанції без змін, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.