Справа № 480/6556/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2022 року Справа № 480/6556/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області пов`язаної з ненаданням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 ;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звертався до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із письмовою заявою від 20.09.2022 про надання частини щорічної основної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. Але на дану письмову заяву станом на день подання позовної заяви позивач не отримав відповіді. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у відповідача документи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 №332-о позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 (а.с. 16).
Позивач звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 20.09.2022 (а.с. 27), у якій просив надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 11.02.2022 по 10.02.023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Станом на 09.12.2022 відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на заяву позивача від 20.09.2022 щодо надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки матеріали справи не містять.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 45 Конституції України визначено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок.
Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.
Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Таким законом у сфері проходження державної служби, що регулює відносини державного органу та державного службовця є Закон України «Про державну службу», а спеціальними законами у сфері тривалості та порядку надання відпусток є норми Кодексу закону про працю України та норми Закону України «Про відпустки».
Так, згідно до вимог ст.57 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
За кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів ст. 58 вищенаведеного Закону.
У відповідності до вимог ст.59 Закону України «Про державну службу» щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.
Згідно ст.79 Кодексу Законів про працю України щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.
Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.
Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.
Аналогічні норми містяться і у статтях 10, 11 та 12 Закону України «Про відпустки».
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що державний службовець наділений правом ініціювання надання йому щорічної невикористаної відпустки у будь-який час відповідного робочого року у порядку черговості надання відпусток, яка визначається графіком, який узгоджується між працівником та уповноваженим органом, який зобов`язаний повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач поштовим зв`язком звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 20.09.2022 (а.с. 27), у якій просив надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 11.02.2022 по 10.02.023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Вказана заява була отримана відповідачем 27.09.2022, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання вказаної заяви відповідачем, які наявні у матеріалах справи.
Представником відповідача не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про розгляд вказаної заяви позивача від 20.09.2022 про надання відпустки, не надано доказів відмови у наданні позивачеві відпустки з 01.10.2022 із зазначенням причин неможливості надання цієї відпустки, не надано доказів повідомлення позивача про дату початку відпустки або про причини її не надання, що передбачено ст. 79 КЗпП України, ст.ст. 10, 12 Закону України «Про відпустки», фактично заява позивача взагалі залишилася нерозглянутою відповідачем.
Не вжиття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, заходів щодо розгляду заяви позивача від 20.09.2022 є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Отже, із наведеного аналізу норм вищенаведеного чинного законодавства та встановлених судом обставин у цій справі, можна дійти висновку, що, не розглянувши заяву позивача від 20.09.2022 про надання позивачеві частини щорічної невикористаної відпустки за його заявою, не повідомивши позивача про причини не розгляду наведеної заяви, відповідач вчинив протиправну бездіяльність.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, представник відповідача в судовому засіданні не навів жодних підстав та не надав жодних доказів правомірності вчинення бездіяльності відповідачем, яка полягає у не розгляді заяви позивача від 20.09.2022 про надання позивачеві відпустки з 01.10.2022 та не повідомлення про результати розгляду вказаної заяви.
Так, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є неналежний розгляд заяви позивача про надання частини основної оплачуваної відпустки. Відповідно питання щодо зобов`язання відповідача надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасно заявлені. У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.
Крім того, суд зазначає, що надання щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, є виключно дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області при розгляді відповідної заяви , а в разі відмови надати відпустку на відповідача покладено обов`язок зазначити причини неможливості надання такої відпустки.
Суд зазначає, що в даному випадку, відповідачем не зазначалося про неможливість надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, заява позивача взагалі не розглянута відповідачем, відповіді ГУ ПФУ в Сумській області на заяву позивача від 20.09.2022 не надано, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, як передчасно заявлені.
Враховуючи викладене, суд з урахування ст. 9 КАС України вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача у частині не розгляду заяви позивача від 20.09.2022 про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати та зобов`язати відповідача розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 20.09.2022 про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Стосовно клопотання позивача про подання звіту, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи із наступного. Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань. У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.09.2022 щодо наданням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м.Суми, вул..Пушкіна,1,і.к.21108013) розглянути по суті заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) від 20.09.2022 про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета