Справа № 400/1204/22
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 р.м. ОдесаСправа № 400/1204/22

Головуючий в І інстанції: Біоносенко В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 28.06.2022 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (відповідач-1) про визнання протиправною та скасування постанови № 306975 від 23.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року залучено до участі у справі другого відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (відповідач-2).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом - RENAULT, д.з. НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , за результатами якої складено акт № 295220.

Водієм пред`явлено до перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, товарно-транспортну накладну, що підтверджується фотоматеріалами наявними в матеріалах справи.

Разом з цим, відповідачем-1 встановлено, що у водія відсутня особиста картка водія до цифрового тахографу, яким обладнаний транспортний засіб.

23.12.2021 року уповноваженою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 306975, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарські санкції у розмірі 17000 гривень, за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абз. 3 ч. 1 ст. 60 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, а саме особистої картки водія ОСОБА_2 до цифрового тахографа транспортного засобу RENAULT, д.з. НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на викладене.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-III, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, частинами 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Пунктами 6.1-6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106) (далі Положення № 340, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Згідно п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 20 жовтня 2010 року за № 946/18241), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Із системного аналізу наведених положень нормативно-правових актів слідує, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В свою чергу, у разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Згідно обставин даної справи, відповідачем проведено рейдову перевірку щодо транспортного засобу RENAULT, д.з. НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повна маса перевіряємого ТЗ (RENAULT, спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач-Е) складає 19000 кг.

Тобто, вказаний вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонн повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом.

Під час перевірки відповідачем встановлено, що спірний ТЗ був обладнаний цифровим тахографом.

Зазначені обставини визнаються позивачем.

Так, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, позивач вказує на те, що його транспортний засіб був обладнаний тахографом.

Однак, як встановлено відповідачем та підтверджено під час судового розгляду справи, у водія ОСОБА_2 на момент перевірки була відсутня особиста картка водія, використання якої є обов`язковим кожного дня, протягом якого водій керував транспортним засобом, у разі обладнання ТЗ цифровим тахографом.

Обставини щодо відсутності у водія особистої картки визнаються позивачем.

Що стосується посилань позивача на те, що водій подав заяву про отримання вказаної картки та отримав її 07.12.2021 року, колегія суддів зазначає, що обставини щодо отримання водієм особистої картки до цифрового тахографа після проведення спірної перевірки не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що використання особистої картки до цифрового тахографу водієм є обов`язковим кожного дня, протягом якого водій керував транспортним засобом, а тому, отримання водієм особистої картки до цифрового тахографу лише 07.12.2021 року навпаки підтверджує встановлені відповідачем обставини щодо відсутності такої картки на момент перевірки (02.12.2021 року) та відповідно правомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу за її відсутність.

Колегія суддів наголошує, що відсутність у ОСОБА_2 картки водія, при керуванні ТЗ, який обладнаний цифровим тахографом, свідчить про те, що у спірному випадку облік щодо режиму роботи та відпочинку цього водія взагалі не вівся.

Що стосується посилань позивача на те, що тахограф під час перевірки знаходився на повірці, у зв`язку із чим, водієм ОСОБА_2 велась індивідуальна контрольна книжка водія, колегія суддів зазначає, що такі доводи спростовуються встановленими відповідачем під час перевірки обставинами щодо обладнання ТЗ цифровим тахографом.

Також, колегія суддів зазначає, що доводи позивача щодо перебування цифрового тахографа на повірці на момент перевірки не підтверджені з боку останнього жодними доказами.

Більш того, колегія суддів наголошує, що під час перевірки водієм не надавалась перевіряючим індивідуальна контрольна книжка водія, яка ним велась, як зазначає позивач, у зв`язку із тим, що тахограф перебував на повірці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що перевіряючими здійснено фотофіксацію документів, які надавались водієм під час перевірки, та серед цих документів відсутня індивідуальна контрольна книжка водія.

Так, водієм у спірному випадку пред`явлено до перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, товарно-транспортну накладну, однак, картки водія до цифрового тахографу або індивідуальної контрольної книжки водія під час перевірки надано не було, що підтверджується фотоматеріалами, наявними в матеріалах справи.

В свою чергу, доводи позивача щодо наявності під час перевірки у водія індивідуальної контрольної книжки не підтверджені жодними доказами та спростовуються наведеними фотоматеріалами, які здійснені під час перевірки.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем цілком правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення на позивача, як власника ТЗ, штрафу за відсутності на момент проведення перевірки картки водія до цифрового тахографу згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 09.12.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька