Справа № 420/17577/22
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора № 23 від 12 січня 2021 року, уточнене протоколом № 26 засідання Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2021 року, про неуспішне проходження атестації прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним і скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 08 листопада 2022 року № 1714к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 09 листопада 2022 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області з 10 листопада 2022 року;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Одержавши позовну заяву, суд з`ясував, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України, з таких підстав.

По-перше, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 3 статті 120 КАС України «Обчислення процесуального строку» встановлено, що строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно, днем подання позову є день безпосереднього подання позовної заяви в суд першої інстанції або здачі його на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку.

Даний позов подано до суду 02.12.2022 року (документ сформований в системі «Електронний суд»), вхід № 18282/22 від 05.12.2022 року.

Згідно зі змістом вищенаведених позовних вимог, позивач просить, зокрема: визнати протиправним та скасувати рішення Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора № 23 від 12 січня 2021 року, уточнене протоколом № 26 засідання Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2021 року, про неуспішне проходження атестації прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 .

Тобто, позивач звернувся до суду з порушенням встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення до адміністративного суду у зазначеній частині.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем до позовної заяви додано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому останній просить поновити позивачу строк звернення до суду з вимогою до Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення про неуспішне проходження атестації прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 , з таких підстав, зокрема:

- оскаржене рішення кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора прийнято 21 січня 2021 року;

- проте до дати звільнення 09 листопада 2022 року оскаржуване рішення кадрової комісії на права позивача не вплинуло, а, отже, не могло бути оскарженим;

- позивач зауважує, що відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси;

- на момент прийняття оскаржуваного рішення кадрової комісії жодні права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 не були порушені;

- лише 09 листопада 2022 року, коли на підставі цього рішення кадрової комісії прийнято наказ про звільнення, відбулося дійсне порушення прав ОСОБА_1 , зокрема права на працю, права на отримання заробітної плати тощо;

- так, пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у прокуратурі, звільняються з посади прокурора за наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором;

- таким чином, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є актом індивідуальної дії, який вичерпує свою дію фактом видання наказу про звільнення прокурора;

- з урахуванням того, що рішення кардової комісії виконано та його наслідки реалізовано у виді звільнення лише 09 листопада 2022 року, то і початок перебігу строку їх оскарження має рахуватися з цієї дати;

- воно саме по собі жодних правових наслідків для прокурора не породжує та до моменту його реалізації суб`єктом призначення на права прокурора не впливає;

- позивач зазначає, що оскаржуване рішення реалізовано лише 09 листопада 2022 року, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з посади прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області та з органів прокуратури наказом від 11 травня 2021 року № 1120к на підставі рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 21 січня 2021 року № 10дп-21 (з іншої підстави);

- рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року (справа № 420/2228/21) рішення кадрової комісії про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури визнано протиправним та скасовано;

- позивача поновлено на посаді наказом № 1706а від 07 листопада 2022 року, а тому фактично лише з 07 листопада 2022 року рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації порушує законні інтереси ОСОБА_1 , і саме з цієї дати розпочався перебіг строку звернення до суду для його оскарження;

- також доцільно зауважити, що оскаржене рішення кадрової комісії фактично ґрунтується на тих самих обставинах, які були зазначені у рішенні кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 21 січня 2021 року № 10дп-21 (що скасовано у справі № 420/2228/21);

- оскільки відповідачами спочатку реалізовано одне рішення у виді звільнення, а потім інше, то і позивач має право на оскарження таких рішень у порядку їх реалізації;

- позивач зазначає, що з огляду на існування судових рішень у справі № 420/2228/21, якими закріплено преюдиційні факти, які свідчать про існування порушень прав ОСОБА_1 у т.ч. й при проходженні ним атестації прокурорів, неприпустимою є ситуація неможливості вирішення відповідного спору через процесуальні перепони, з огляду на превалююче значення саме верховенства права та людиноцентризму як ключових засад правової системи України та судочинства зокрема;

- наведені причини (рішення реалізовано лише 09 листопада 2022 року, фактичні підстави прийняття рішення були предметом спору в іншій справі та їх протиправність підтверджено судом) є поважними для поновлення строку звернення до суду.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Так, судом з`ясовано, що відповідно до абз. 3 п. 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора 17.10.2019 № 233 (далі Порядок № 233), рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Згідно з п. 14 Порядку № 233, за запитом державних органів, уповноважених розглядати питання щодо оскарження рішень комісії, надається витяг із протоколу засідання, який підписується головою комісії.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення комісії про неуспішне проходження атестації прокурором є рішенням (індивідуальним актом) суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, на яке розповсюджуються вимоги щодо строку звернення до суду щодо його оскарження.

Наведена позиція суду узгоджується зі змістом постанов Верховного Суду, зокрема від 08 листопада 2022 року у справі № 640/4203/21 за позовом до Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратор, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - відповідач-1, Кадрова комісія, Комісія), Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-2, Офіс Генерального прокурора), де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Київська міська прокуратура (далі - третя особа, Київська міська прокуратура), в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати лише рішення № 17 Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратор, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) «Про неуспішне проходження прокурором атестації» від 22.12.2020.

Отже, наведені представником позивача у клопотанні причини-підстави поновлення строку звернення до суду з даним позовом у зазначеній частині є помилковими, такими, що не відповідають положенням законодавства, яке регулює відповідне питання, КАС України та змісту постанов Верховного Суду з зазначеного питання.

При цьому суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог, не навівши при цьому поважних та об`єктивних (внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки позивача обставин) причин пропуску вказаного строку.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 № 240/12017/19).

З встановленого вбачається, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора № 23 від 12 січня 2021 року, уточнене протоколом № 26 засідання Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2021 року, про неуспішне проходження атестації прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 , та подане позивачем клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку є необґрунтованим, недоведеним та безпідставним, відповідно вказані у клопотанні підстави є неповажними.

Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

По-друге, згідно з ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з рішенням Ради суддів України від 05.08.2022 року № 26, зокрема:

- відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" для забезпечення роботи апеляційних та місцевих судів, а також інших установ системи правосуддя на 2022 рік за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя" було передбачено 19032,4 млн. грн, з них: за загальним фондом державного бюджету 16282,4 млн. грн, за спеціальним фондом державного бюджету 2750,0 млн гривень;

- у зв`язку із військовою агресією та запровадженням на території України воєнного стану значно зменшилися надходження до спеціального фонду державного бюджету. План надходжень на березень - червень складав 1000,0 млн. грн, а фактично з 1 березня по 30 червня надійшло лише 466,7 млн. грн. Тобто, судова влада вже недоотримала 533,3 млн. грн. фінансових ресурсів;

- відсутність надходжень ставить під загрозу спроможність держави забезпечити відправлення правосуддя, оскільки, суди не можуть придбавати папір, марки, інші предмети, оплачувати послуги із доступу до мережі Інтернет, поштові послуги та інше, оплачувати комунальні послуги та сплачувати нарахування на заробітну плату тощо, Рада суддів України вирішила, зокрема:

- з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендувати судам: - у разі відсутності можливості у суді роздрукувати документи, що надійшли до суду в електронній формі через значний їх обсяг, звертатися до учасників судових проваджень з пропозицією додатково подати відповідні документи для суду у паперовій формі;

- закликати усіх учасників судових проваджень: - з розумінням поставитися до існуючих проблем фінансування судової гілки влади в умовах воєнного стану; - при подачі значного обсягу документів до суду в електронній формі (понад 30 аркушів) - додатково подавати їх суду в паперовій формі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу подано через систему «Електронний суд», вхід. № 18282/22 від 05.12.2022 року, з додатками, всього понад 30 аркушів.

Судом роздрукована позовна заява позивача на 21-му аркуші та клопотання про поновлення строку звернення до суду на 6-ти аркушах, без решти додатків.

Враховуючи та на підставі наведеного, виявлені недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду, разом з копіями для інших учасників справи):

- зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора № 23 від 12 січня 2021 року, уточнене протоколом № 26 засідання Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2021 року, про неуспішне проходження атестації прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 , та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження;

- копій доданих до позовної заяви документів для суду в паперовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

ухвалив:

Визнати підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд роз`яснює, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова