Справа № 360/7905/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року справа №360/7905/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 р. у справі № 360/7905/21 (головуючий І інстанції О.В. Захарова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Біловодського ОУПФУ Луганської області від 22.10.2019 № 5984/03-18 про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи на підземних роботах за Списком № 1 на шахті ім. П.Л. Войкова з 05.08.1988 по 21.11.1988, та з 14.01.1991 по 31.12.1997, до загального стажу період перебування на обліку у Свердловському міськрайцентрі зайнятості Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення з заявою, з 16.10.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22 жовтня 2019 року №5984/03-18 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 жовтня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті і 114 Закону №1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на шахті ім. П.Л.Войкова виробничого об`єднання Свердловантрацит» з 05.08.1988 по 21.11.1988 та з 14.01.1991 по 31.12.1997, до загального стажу період перебування на обліку в Свердловському міськрайцентрі зайнятості населення Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що період роботи з 05.08.1988 по 21.11.1988 та з 14.01.1991 по 31.12.1997 на «ш. ім. Войкова» не зараховано до стажу роботи на пільгових умовах у зв`язку з тим, що відповідно до витягу ЄДР, відсутня інформація щодо юридичної адреси місцезнаходження даного підприємства, що унеможливило витребування довідки уточнюючої пільговий характер роботи. Період перебування на обліку в Свердловському міськрайцентрі зайнятості населення Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003 не зараховано до загального стажу у зв`язку з неточним записом в даті наказу на припинення виплати допомоги по безробіттю. Також зазначає, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Також наголошує на тому, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , звернувся до Біловодського ОУПФУ Луганської області із заявою від 16 жовтня 2019 року про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

Рішенням Біловодського ОУПФУ Луганської області від 22.10.2019 №5984/03-18 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю підтвердженого пільгового та страхового стажу.

В обґрунтування рішення вказано, що період роботи в шахті ім. П.Л. Войкова з 05.08.1988 по 21.11.1988 та з 14.01.1991 по 31.12.1997 не враховано до пільгового стажу ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що неможливо витребувати уточнюючу довідку. Відповідно до витягу ЄДР відсутня інформація щодо юридичної адреси місцезнаходження шахти ім.Войкова, що унеможливило витребування довідки уточнюючої пільговий характер роботи. Період перебування на обліку в Свердловському міськрайцентрі занятості населення Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003 не зараховано до загального стажу у зв`язку з неточним записом в даті наказу на припинення виплати допомоги по безробіттю, та у зв`язку з неможливістю отримання уточнюючої довідки.

На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем в матеріали справи надані довідки з архіву шахти ім. П.Л.Войкова про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.11.2021, без номерів.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.11.2021, б/н, ОСОБА_1 працював з 05.08.1988 по 11.11.1988 учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; з 12.11.1988 по 21.11.1988 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, що передбачені Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 постанови Уряду СРСР №1173 від 22.08.1956.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.11.2021, б/н, ОСОБА_1 працював з 14.01.1991 по 09.01.1993 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 постанови Уряду СРСР №1173 від 22.08.1956.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.11.2021, б/н, ОСОБА_1 працював з 10.01.1993 по 10.03.1994 майстром гірським підземним з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 пункт 1010100б Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.11.2021, б/н, ОСОБА_1 працював з 11.03.1994 по 19.01.1997 майстром гірським підземним з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 пункт 1010100б Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994; з 20.01.1997 по 18.05.1997 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 пункт 1010100а Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994; з 19.05.1997 по 24.01.1998 майстром гірським підземним з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 пункт 1010100б Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Нормами статті 114 Закону №1058-IV визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону №1058-IV).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що період роботи з 05.08.1988 по 21.11.1988 та з 14.01.1991 по 31.12.1997 на «ш. ім. Войкова» не зараховано до стажу роботи на пільгових умовах у зв`язку з тим, що відповідно до витягу ЄДР, відсутня інформація щодо юридичної адреси місцезнаходження даного підприємства, що унеможливило витребування довідки уточнюючої пільговий характер роботи, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 15.05.1987 встановлено наявність таких записів щодо спірних періодів роботи позивача:

Шахта ім. П.Л. Войкова виробничого об`єднання «Свердловантрацит»:

запис № 6: 05.08.1988 прийнятий на роботу учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею (наказ №132к від 05.08.1988);

запис №7: 12.11.1988 переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею (наказ №189 к від 14.11.1988);

запис №8: 21.11.1988 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу (наказ №192-к від 21.11.1988);

запис №9: з 25.11.1988 по 28.11.1990 служба в Радянській Армії;

Шахта ім. П.Л. Войкова виробничого об`єднання «Свердловантрацит»:

запис №10: 14.01.1991 прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею (наказ №8 к від 14.01.1991);

запис №11: 10.01.1993 призначений на посаду майстра гірського з повним робочим днем під землею (наказ №8 к від 14.01.1991);

запис №12: 25.10.1994 майстер гірський (наказ №698 від 25.10.1994 «Про проведення атестації»);

запис №13: 25.01.1998 призначений заступником начальника ділянки конвеєрного транспорту з повним робочим днем під землею (наказ №23 від 25.01.1998).

Свердловський міськрайцентр зайнятості Луганської області:

запис №17: 02.07.2002 розпочата виплата допомоги по безробіттю згідно ст.22 Закону України «Про соціальне страхування на випадок безробіття» (наказ №112 від 14.06.2002);

запис №18: 26.06.2003 припинена виплата допомоги по безробіттю згідно ст.31 Закону України «Про соціальне страхування на випадок безробіття».

Отже суд вважає що, вказані вище записи в трудовій книжці позивача є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа №275/615/17 (К/9901/768/17).

Посилання відповідача на відсутність документів чи їх неналежне оформлення, підтверджуючих пільговий характер роботи, за спірні періоди, суд вважає безпідставними, оскільки трудовою книжкою підтверджується, що позивач у зазначенні періоди виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею.

Щодо доводів, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказані вище довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначений вище спірний стаж роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що подані позивачем довідки містять відомості, які підтверджують записи трудової книжки позивача за спірні періоди, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави їх не враховувати.

Таким чином, до пільгового стажу підлягають зарахуванню періоди роботи ОСОБА_1 на шахті ім. П.Л. Войкова виробничого об`єднання Свердловантрацит з 05.08.1988 по 21.11.1988 та з 14.01.1991 по 31.12.1997.

Стосовно доводів апелянта, що період перебування на обліку в Свердловському міськрайцентрі зайнятості населення Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003 не зараховано до загального стажу у зв`язку з неточним записом в даті наказу на припинення виплати допомоги по безробіттю, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як встановлено судами, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано період згідно записів трудової книжки, оскільки у трудовій книжці здійснений неточний запис в даті наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю.

Суд критично оцінює такі підстави для відмови у зарахуванні періоду перебування у центрі зайнятості згідно записів трудової книжки, зважаючи на те, що відповідно до Інструкції, випадки порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачають настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.

Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що період перебування позивача на обліку в Свердловському міськрайцентрі зайнятості населення Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Таким чином, рішення Біловодського ОУПФУ в Луганській області від 22.10.2019 №5984/03-18 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, тому підлягає скасуванню.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду колегія суддів не приймає, оскільки ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 про відкриття провадження по справі дане питання вже було вирішено, а саме визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 жовтня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на шахті ім. П.Л. Войкова виробничого об`єднання Свердловантрацит» з 05.08.1988 по 21.11.1988 та з 14.01.1991 по 31.12.1997, до загального стажу період перебування на обліку в Свердловському міськрайцентрі зайнятості населення Луганської області з 02.07.2002 по 26.06.2003.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 р. у справі №360/7905/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 р. у справі №360/7905/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко