Справа № 520/10264/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 грудня 2022 р. справа №520/10264/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.11.2022, просить суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Потупало Наталії Вадимівни щодо відмови в закінченні виконавчого провадження №69441005 від 18.07.2022, в зв`язку зі скасуванням постанови ЕАО 5402774 від 05.05.2022, винесеної Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області судом.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що старшим державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наталією Потупало всупереч вимогам чинного законодавства не вчинено дій по закінченню виконавчого провадження №69441005 з примусового стягнення штрафу за постановою УПП в Вінницькій області від 20.05.2022 ЕАО №5402744, скасованої в судовому порядку.

Ухвалою суду від 29.11.2022 відкрито спрощене провадження без виклику сторін у судове засідання за правилами ст.287 КАС України.

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що з боку державного виконавця відсутня бездіяльність щодо не вчинення дій по закінченню виконавчого провадження №69441005, оскільки, на момент звернення до виконавчої служби виконавчий документ був чинний, в судовому порядку не скасований. На час звернення позивача до ВДВС, останнім витрати виконавчого провадження не сплачені, у зв`язку з чим не має підстав для завершення виконавчого провадження за п.1 ч.1 ст.37 чи п.5 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", як того бажає позивач.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ст.229 КАС України.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

На виконанні у старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Потупало Наталії Вадимівни перебуває виконавче провадження №69441005 з примусового виконання постанови № ЕАО №5402744, виданої 20.05.2022 Управлінням патрульної поліції в Вінницькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Згідно відмітки на виконавчому документі дата набрання чинності зазначено 30.05.2022 (а.с.48).

Заява Управлінням патрульної поліції в Вінницькій області про стягнення штрафу з постановою ЕАО №5402744 на адресу відповідача надіслана супровідним листом від 20.06.2022 за вихідним №11905/41/21-2022 (а.с.47).

18.07.2022 державним старшим державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Н.Потупало прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №69441005 (а.с.49-50).

Також, 18.07.2022 державним виконавцем відділу в рамках виконавчого провадження №69441005 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн (а.с.52-53) та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 102,00 грн (а.с.51).

У зв`язку з несплатою у встановлений термін суми боргу та витрат виконавчого провадження, 27.07.2022 державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження на загальну суму у розмірі 1422,00 грн (а.с.57-58) та постанову про арешт майна боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 1422,00 грн. Обтяження внесено до відповідних Державних реєстрів (а.с.59-60).

23.08.2022 на електронну адресу відповідача від позивача надійшло звернення, в якому ОСОБА_1 просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №69441005, в зв`язку з оскарженням постанови №ЕАО №5402744, виданої 20.05.2022 Управління патрульної поліції в Вінницькій області в суді (а.с.68).

Поряд з тим, як встановлено судом з наданих представником відповідача доказів, будь-які завірені належним чином судові рішення щодо оскарження вищевказаного виконавчого документа (ухвали чи рішення суду) до Відділу не надходили.

Судом з відзиву на позовну заяву встановлено, що 27.10.2022 від боржника на електронну адресу Відділу надіслано заяву Управління патрульної поліції в Вінницькій області про повернення виконавчого документу стягувачу в зв`язку із оскарженням в Октябрському районному суді м.Полтави виконавчого документа.

Крім того, представник відповідача зазначає у відзиві, що державному виконавцю в розмові боржником було повідомлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави №554/3509/22 від 15.09.2022 постанова №ЕАО №5402744, яка видана 20.05.2022 Управлінням патрульної поліції в Вінницькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 1020,00 грн. скасована. В підтвердження чого позивач надіслав через месенджер "Viber" скріншоти зазначеного рішення суду. Одночасно боржнику було повідомлено відповідачем про необхідність сплати витрат виконавчого провадження в сумі 300,00 грн, від сплати яких боржник відмовився.

Позивач не з бездіяльністю державного виконавця, яка полягає у не вчиненні дій щодо закриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови, скасованої в судовому порядку, звернувся до суду з даної позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 5-6 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Склад та поняття витрат виконавчого провадження міститься закріплений в статті 42 Закону №1404-VІІІ, а саме, кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як вже зазначалось судом, державним виконавцем прийнято до примусового виконання постанову УПП в Вінницькій області ЕАО 5402774 від 20.05.2022, чинної на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №69441005 від 18.07.2022, а також постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого та стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 102,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 13.09.2022 у справі №554/3509/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Вінницькій області про адміністративне правопорушення.

Скасовано як незаконну постанову серії ЕАО 5402774 від 20.05.2022, винесену інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в Вінницькій області молодшим лейтенантом Мілінчуком Вадимом Івановичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито.

Згідно довідки від 31.10.2022, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", вищевказане рішення суду набрало законної сили 26.09.2022.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

27.10.2022 від боржника на електронну адресу Відділу надіслано заяву Управління патрульної поліції в Вінницькій області про повернення виконавчого документу стягувачу в зв`язку із оскарженням в Октябрському районному суді м.Полтави виконавчого документа.

Згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини 3, 4, 5 ст.37 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч.3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Законом України від 28 липня 2022 року №2468-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави", який набрав чинності 19.08.2022, "Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій".

Таким чином, з викладеного вбачається, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець в силу положень ч.3 ст.40 Закону №1404-VІІІ повинен вчинити дії по стягненню витрат виконавчого провадження, з урахуванням обмежень, визначених Законом №2468-ІХ, тобто не починаючи нове виконавче провадження по стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження.

Стосовно доводів позивача щодо необхідності вчинення відповідачем дій щодо закінчення виконавчого провадження за правилами п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 19 Закону №1404-VІІІ визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

За правилами пункту 5 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Разом з тим, суд зазначає, що ні стягувач, ні боржник виконавчого провадження №69441005 з примусового виконання постанови №ЕАО №5402744, виданої 20.05.2022 Управлінням патрульної поліції в Вінницькій області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 1020,00 грн до відповідача в установленому порядку з заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, з наданням відповідної копії судового рішення, не звертався.

В матеріалах справи містяться лише заява УПП в Вінницькій області від 18.10.2022 про повернення виконавчого листа без виконання у зв`язку з оскарженням постанови в суді, а не по причині її скасування судом, та заява позивача з проханням розглянути належним чином заяву УПП та прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження.

За таких підстав, суд вважає відсутньою з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо не вчинення дій по закінченню виконавчого провадження, оскільки, боржником виконавчого провадження не дотримано алгоритма дій, визначених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема не подано до заяви про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Приймаючи рішення про скасування оскаржуваної постанови, суд керується визначеними ч.2 ст.2 КАС України принципами обґрунтованості та пропорційності, яким має відповідати спірне рішення, а також враховує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін, зокрема обставини виконання позивачем рішення суду у справі №554/3509/22, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (просп.Гагаріна, буд.181, літ."Ж-8", м.Харків, 61105, ) про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО