Справа № 308/14890/21
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 05.11.2021, приблизно о 15.00 год., він, керуючи власним транспортним засобом «Субару Форестер», державний знак НОМЕР_1 , в с. Барвінок Ужгородського району, був зупинений працівником поліції, після чого на нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4992556 за частиною першою статті 122 КУпАП.

Позивач вказує, що підставою для його звернення до суду є безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, за наступних обставин. 05.11.2021, приблизно о 15.00 год., він повертався з роботи додому та керував автомобілем «Субару Форестер», державний знак НОМЕР_1 , що належить йому, та рухаючись зі сторони м. Мукачево в сторону м. Ужгород, на відрізку дороги в с. Барвінок Ужгородського району, керуючись дорожніми знаками при в`їзді в населений пункт, знизив швидкість до 50 км/год., зайняв праву крайню смугу і продовжував рух. Приблизно в центрі села на роздільнім майданчику між смугами десь за 100 м він побачив поліцейського, який тримав у правій витягнутій руці пристрій для виміру швидкості. Оскільки позаду нього рухався автомобіль «Фольксваген» чорного кольору, який його наздоганяв, він подумав , що поліцейський фіксує його швидкість. Коли він практично порівнявся з працівником поліції, що стояв, останній лівою рукою зробив жест про зупинку. Він про всяк випадок негайно зупинився, поліцейський, що підійшов до нього, показав йому пристрій і повідомив, що він перевищив швидкість. Він був здивований, але перечити не став. На вимогу інспектора він передав йому своє посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль. Через 5-7 хвилин до нього підійшов інший поліцейський, який передав йому посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, а також йому передали оскаржувану постанову. Оскільки він не мав з собою окулярів для читання, то просто поклав її до кишені. Це був інший інспектор поліції, а не той, який стояв з пристроєм та зупинив його. Прийшовши додому і прочитавши постанову був шокований. Постанову про адміністративне правопорушення щодо нього склала молодший лейтенант поліції Пастика Д.Ф. Цей інспектор взагалі не бачив момент зупинки його автомобіля, власне як і він її не бачив. Він звернувся в Управління патрульної поліції в Закарпатській області за роз`ясненнями та просив видати йому докази про вчинення ним правопорушення, однак відповіді не отримав.

Як зауважує позивач, враховуючи наведені обставини, він звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення з тих підстав, що статями 280, 283-284 КУпАП передбачено хто і при яких обставинах має право складати постанови про адміністративне правопорушення, де чітко зазначено, що посадова особа, яка уповноважена складати постанови про адміністративне правопорушення, повинна його зафіксувати і скласти постанову на підставі доказів. Відповідно до статті 285 КУпАП постанова після її складання зазначаються детально всі обставини на місці вчинення правопорушення, які саме і чим саме порушив вимоги ПДР водій, які дорожні знаки, розмітка наявні на місці вчинення правопорушення водієм, і які він порушив має бути оголошеною негайно. Йому навіть не запропонували почитати постанову.

Крім того, як зазначає позивач, працівники поліції діяли всупереч вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», засоби для вимірювання швидкості руху повинні бути закріплені стаціонарно вмонтованим способом, ручне їх використання суперечить вимогам Закону.

Вважає, що працівниками поліції при складенні оскаржуваної постанови зазначені вимоги порушені, а тому така постанова підлягає скасуванню в судовому порядку.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати як незаконну постанову інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області Пастика Д.Ф. серії ЕАО № 4992556 від 05.11.2021.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.02.2022 від позивача до суду надійшла, згідно з якою просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, додавши додаткові докази до позову, а саме лист УПП в Закарпатській області від 27.11.2022 з додатками та відеозапис.

05.04.2022 від позивача до суду надійшли пояснення проти постанови про накладення адміністративного стягнення, в яких зазначив, що оскільки вважає, що оскаржувана постанова винесена відносно нього безпідставно, то він звернувся з письмовою заявою до УПП в Закарпатській області про надання наступної інформації: яким чином і ким саме було зафіксовано правопорушення відносно нього; надати суду завірену копію документа про сертифікацію і проходження повірки приладу, яким фіксувалося порушення; надати суду відеозапис з бодікамер поліцейських під час фіксування правопорушення та складання постанови відносно нього; надати суду відеозапис з реєстратора поліцейської автомашини, яка знаходилася на місці правопорушення за період часу 15 год. 05 хв. до 15 год. 25 хв. 05.11.2021. Після того, як ним було подано позов до суду, йому надійшла письмова відповідь від УПП в Закарпатській області, зміст якої подає з поясненнями. УПП підтверджує факт несення служби 05.11.2021 в с. Барвінок разом з інспектором Пастика Д.Ф. й іншого інспектора поліції, однак відповіді ким саме із них і яким чином взагалі фіксувалося нібито правопорушення з його боку не надано взагалі. Надано копії документів сертифікації на прилад «ТРУКАМ ІІ № ТС 008374, строк сертифікації якого практично закінчився і який згідно з інструкцією і Правил його використання, за 10 днів мав був зданий на чергову повірку. Тобто, прилад можна вважати таким, що належно не пройшов повірку і сертифікацію. Ним запитувалася інформація про надання відеозаписів з бодікамер поліцейських під час фіксування правопорушення та складання постанови відносно нього, однак йому надано тільки частина відеозапису моменту вручення йому постанови інспектором Пастика Д.Ф., інших відеозаписів не надано, що свідчить про штучне створення доказів працівниками поліції і небажання подати об`єктивну інформацію. Що стосується надання відеозапису з реєстратора службової поліцейської автомашини у відповіді нема і згадки, а тому слід розуміти, що її немає. Всі ці докази, які він отримав в УПП в Закарпатській області, надав суду, і додатково пояснює наступне. З наданих фото чітко видно , що відстань між його автомобілем з інспектором, який фіксує, є доволі значною, а на задньому плані фото видніється високий стовп, це і є початком населеного пункту с. Барвінок, і чітко видно, що він тільки в`їхав в зону швидкісних обмежень. У відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції, що знаходиться при виконанні службових обов`язків, та під час фіксування правопорушень зобов`язаний увімкнути службову бодікамеру та фіксувати нею факти вчинення правопорушення. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, які на місцях несення служби фіксують спеціальними приладами швидкість руху транспортних засобів, зобов`язані їх встановлювати на спеціальні нерухомі штативи (на службовому автомобілі, чи на виносному штативі стабільно і нерухомо). З метою недопущення неправильного використання спеціальних пристроїв (типу ТРУКАМ) під час фіксування правопорушень, використання їх з рук заборонено. Працівник поліції, який стояв на роздільних смугах дороги під час його зупинки тримав прилад «ТРУКАМ» над головою. По цій причині і не надано відео з його бодікамери та з реєстратора службового автомобіля. Відсутній відеозапис, де інспектор поліції після його зупинки показує, де і яким чином він зафіксував вчинене ним правопорушення. Крім того, наголошує, що статями 280, 283, 284, 285 КУпАП чітко визначений порядок виявлення, фіксування, документування правопорушень в сфері транспорту, однак при складанні постанови відносно нього інспектори поліції порушили вимоги зазначених статей. За таких підстав, вважає, що постанова інспектора поліції серії ЕАО № 4992556 від 05.11.2021 підлягає скасуванню як незаконна.

28.04.2022 від представника відповідача до суду відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи вимоги позивача безпідставними.

Представник відповідача у відзиві зауважив, що 05.11.2021 під час несення служби працівниками Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam LТІ 20/20, серійний номер ТС 008374, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Барвінок, 804 км автодороги Київ-Чоп, М-06, було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , рухався швидкістю 75 км/год. в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год., чим порушив пункт 12.4 ПДР. На підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР на підставі статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки.

Представник відповідача наголошує, що всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу Trucam, а також фотознімками, які зроблені приладом. Відтак, доводи позивача про їх відсутність та неможливість надання є необґрунтованими та не відповідають дійсності. При цьому інспектором було роз`яснено позивачу, що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку. Всі вищенаведені докази повністю спростовують домисли позивача про те, що транспортний засіб під його керуванням не порушував ПДР. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі усні та письмові доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог пункту 12.4 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Інспектор виніс постанову за частиною першою статті 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі статтею 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та запропоновано під підпис отримати її копію. На фотознімку, який додано до відзиву, зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце вчинення правопорушення, тощо.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності представник відповідач у відзиві зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Вказаний алгоритм роботи передбачений виробником та чітко зафіксований в інструкції з експлуатації приладу TRUCAM. При цьому сертифікат відповідності приладу свідчить, що за умов експлуатації згідно інструкції похибка вимірювання становить до 2 км/год. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 представник відповідача вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241/18 REV.0 та дійсний до 26.12.2028. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 22/3/В/21/376-18. Виходячи з наведеного, після підтвердження відповідності вимірюваній швидкості транспортних засобів лазерних LTI 20/20 TruCam II вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію. Повірка приладу LTI 20/20 TruCam II, серійний номер ТС008374, повинна здійснюватися через рік після дати, зазначеної у сертифікаті відповідності, тобто починаючи з 23.12.2021. Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 № 04/05/02/-3560, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Щодо розгляду справи на місці правопорушення представник відповідача звертає увагу, що інспектор мав право виносити постанову про вчинення адміністративного правопорушення на місці. Більше того, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві чітко вказує, що його було зупинено за порушення ПДР посеред с. Барвінок (804 кілометр автодороги Київ-Чоп), тобто в населеному пункті. Позивач не подав до суду всі докази, які в нього були наявні. Так згідно з відповіддю УПП в Закарпатській області, йому було надано компакт диск із фото-відеодоказами, а також роздруківку з приладу TruCam LТІ 20/20. Однак ОСОБА_1 вирішив не подавати їх до суду, оскільки вони підтверджують його винуватість, а всі інші пояснення позивача спрямовані на уникнення відповідальності та не підтверджені жодними доказами.

Щодо відсутності у позивача будь-яких доказів та необґрунтованості його вимог представник відповідача наголошує, що постанова ЕАН № 4489489 відповідає вимогам, визначеним у статті 283 КУпАП, та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. Вважає адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, такою, що не підлягає скасуванню.

До відзиву на позов представником відповідача додано фото з приладу TruCam II LТІ 20/20, серійний номер ТС 008401, копію сертифікату перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241/18 REV.0, копія сертифікату відповідності UA.TR.001 22 054-20 від 23.12.2020, копію експертного висновку від 24.12.2020 № 04/05/02/-3560, лист першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 та копію листа ДП «Укрметртестстандарт» із роз`ясненнями.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому згідно з поданою ним до суду заявою від 08.02.2022 просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до частини першої, другої та восьмої статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією постанови інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області молодшого лейтенанта поліції Пастика Д.Ф. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4992556 від 05.11.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою першою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 05.11.2022, о 15:16:29 год., в с. Барвінок, М06 804 км, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год. в населеному пункті, чим перевищив дозволено швидкість на 25 км/год. (Трукам 8374) та порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (пункт 12.4 ПДР).

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша статті 122 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam ІІ, серійний номер ТС008374, на якому зафіксовано, що автомобіль «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Барвінок на 25 км, чим порушив пункт 12.4 ПДР.

Суд враховує, що контроль швидкості руху транспортних засобів має здійснюватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено частиною другою статті 40 Закону, згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до ПДР знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень ПДР», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Доказами наявними у справі апелянт спростував покликання позивача на те, що місце для роботи з приладом не було позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241/18 REV.0 та дійсний до 26.12.2028.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 22/3/В/21/376-18.

Після підтвердження відповідності вимірюваній швидкості транспортних засобів лазерних LTI 20/20 TruCam II вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію.

Повірка приладу LTI 20/20 TruCam II, серійний номер ТС008374, повинна здійснюватися через рік після дати, зазначеної у сертифікаті відповідності, тобто починаючи з 23.12.2021.

Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 № 04/05/02/-3560, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Оскільки, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Положення статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, спростовуються листом Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 № 11299/41/2/02-2018 та листом ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 22-38/49, відповідно до яких лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

До матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому видно, що позивач не оспорює перевищення ним швидкості, зазначивши, що «прозівав, задумався».

Зазначений відеозапис повністю спростовує доводи позивача, викладені ним у позові.

Доводи позивача про правомірність його дій спростовуються наведеними вище нормами ПДР України, та дослідженими судом доказами у справі, зокрема наданою фотофіксацією події адміністративного правопорушення, якою підтверджується порушення водієм Правил дорожнього руху та спростовуються зазначені в позовній заяві обставини. Позивач ж жодних переконливих доказів своєї невинуватості як на місці вчинення правопорушення так і під час судового розгляду не надав.

Отже, відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

Разом з тим, суд не встановив порушень при винесенні поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою. Також доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення чи допущення поліцейським процесуальних порушень під час складання постанови про адміністративне правопорушення, судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, на переконання суду, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Статтею 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова відповідає передбаченим вимогам законодавства.

За таких обставин, оскільки дані про порушення позивачем пункту 12.4 ПДР та відповідно вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною у відповідності до вимог чинного законодавства та уповноваженою посадовою особою, суд вважає, що твердження позивача у позові про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, а тому оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позову не знайшли своє обґрунтування та підтвердження, відтак рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись статтями 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, що знаходиться за адресою: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 13 грудня 2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай