Справа № 580/5624/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року справа № 580/5624/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 31 жовтня 2022 року №92;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди роботи на ВАТ «Черкаське хімволокно» з 30.05.1994 по 09.04.1996, періоди роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 з 18.04.1998 по 31.10.2005, з 17.11.2005 по 09.01.2006, а також період роботи з 18.04.1998 по 16.08.1998 на посаді учня апаратника формувальника.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що їй відмовлено в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з підстав невідповідності пільгової довідки вимогам законодавства та недосягненням позивачкою віку у 50 років, а також не зараховано до страхового стажу період роботи з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. З підстав відсутності у записі про звільнення у трудовій книжці позивача посилань на наказ чи розпорядження. Позивач вважає таку відмову протиправною та зазначає, що її трудова книжка містить відповідні записи, якими підтверджується її робота на посадах, пов`язаних з особливим характером роботи та умовами праці у ВАТ «Черкаське хімволокно» протягом періоду з 18.04.1998 по 31.10.2005р., у зв`язку із чим вказаний період має бути зарахований до пільгового стажу позивача. Зазначено про необґрунтованість посилань Пенсійного фонду у спірному рішенні щодо відсутності підстав для зарахування пільгового стажу у зв`язку із неналежним оформленням довідки, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Як зазначає позивач, посилання відповідача на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, у зв`язку із чим вважає, що відповідачем при обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 безпідставно не зараховано періоди роботи з 30.05.1994р. по 09.04.1996р., безпідставно не зараховано період роботи за Списком № 1 з 18.04.1998р. по 31.10.2005р. та з 17.11.2005р. по 09.01.2006р.

Ухвалою суду від 17.11.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23.11.2022р., в межах строку встановленого судом, до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач не досягла 50 років та не надала уточнюючу довідки, відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, 31.10.2022 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 24.10.2022 та додані до неї документи та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №92, у зв`язку із відсутністю необхідної кількості стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та недосягненням пенсійного віку. Вказано, що позивач досягла 45 років 10 місяців, страховий стаж склав 27 років 01 місяць 00 днів, стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 не було підтверджено, оскільки не було надано уточнюючої довідки, передбаченої Порядком № 637 (по формі визначеній Додатком №5). Вказано, що довідка від 07.07.2006 №615, видана ЗАТ «Хімпобутсервіс» не відповідає зазначеній формі, тому не підтверджує наявність у Позивача стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії. Період роботи на посаді учня апаратника формувальника з 18.04.1998 по 16.08.1998 не зараховано до пільгового стажу, оскільки Списком №1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що діяла в цей період, не передбачено такої посади. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 30.05.1994 по 09.04.1996, оскільки записи в трудову книжку НОМЕР_1 від 30.05.1994 про трудову діяльність за вказані періоди внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала у Черкаському виробничому об`єднанні Хімволокно:

- з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. - в текстильному цеху №2 перемотувачем нитки по 4 розряду (прийнята згідно запису №3, відповідно до розпорядження №431, від 26.05.1994р., відповідно до запису №4, згідно наказу №207 від 10.04.1996, - була звільнена з посади за власним бажанням (ст. 38 КзпП);

- з 18.04.1998р. переведена у в прядильний цех №1 учнем апаратника формування хімволокна ВАТ «Черкаське Хімволокно». Згідно запису №10 від 17.08.1998р. присвоєно 5 розряд апаратника формування хімічного волокна прядильного цеху №1;

- з 17.11.2005р., - переведена в прядильно-обробний цех апаратником формування хімічного волокна (прядильний зал) 5 розряду;

- 27.03.2006р. звільнена з ВАТ «Черкаське хімволокно» за ст. 40 п.1 КЗпП України за скороченням штату.

Згідно довідки ВАТ Черкаське хімволокно від 07.07.2006р. №615, вбачається, що позивач працювала повний робочий день:

- з 18.04.1998р. по 17.08.1998р. (3 місяці 29 днів) в прядильному цеху №1 на посаді учня апаратника формування хімічного волокна, передбаченої Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36;

- з 17.08.1998р. по 31.10.2005р. (07 років 2 місяці 14 днів) на посаді апаратника формування хімічного волокна в прядильному цеху №1, передбаченої Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36;

- з 17.11.2005р. по 09.01.2006р. (01 місяць 22 дні) в прядильно-обробному цеху на посаді апаратника формування хімічного волокна (прядильний зал), передбаченої Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36;

Підстава: архівна особова картка обліку кадрів ф.Т-2, накази та розпорядження підприємству.

Згідно виписок із наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» №376 від 25.07.1994р., №275 від 27.03.2000 р., Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", Прядильний зал, прядильного цеху, за професіями апаратник формування хімічного волокна, підтверджено право на пенсію за Списком №1, згідно висновку Держекспертизи умов праці №225 від 01.11.2005р. та №55 від 22.06.2001р.

Згідно виписки із наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» №838 від 27.09.2005р., Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", прядильно-обробний цех, за професіями апаратник формування хімічного волокна, підтверджено право на пенсію за Списком №1, згідно висновку Держекспертизи умов праці №227 від 04.11.2005р.

24.10.2022р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

31.10.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішенням №92 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, зазначивши, що вік заявниці - 45 років, 10 місяців, за результатами розгляду наданих документів попередньо встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 , становить 27 років 01 місяць. До страхового стажу не зараховано період роботи з 30.05.1994 по 09.04.1996 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.05.1994, оскільки в підставах внесення запису про звільнення відсутнє посилання на первинні документи (накази, розпорядження), що передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях від 29.07.1993р. №58. До пільгового стажу не зараховано період роботи за Списком № 1 з 18.04.1998 по 31.10.2005 та з 17.11.2005 по 09.01.2006, оскільки довідка №615 від 07.07.2006, не відповідає додатку №5 до п.20 Порядку №637, а саме: не відповідає формі довідки, відсутній підпис головного бухгалтера, не містить кутовий штамп для визначення назви підприємства, яке її видало. Крім того, вказано, що посада учня апаратника формування (18.04.1998-16.08.1998) не передбачена Списком №1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. З урахуванням зазначеного відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та недосягненням пенсійного віку.

07.11.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом повідомлено позивачку про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються зокрема Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом із відзиву на адміністративний позов та оскаржуваного рішення, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не досягненням заявницею 50 років на дату заяви, та у зв`язку із тим, що пільгова довідка не відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, при перевірці правомірності дій відповідача, в ході розгляду даної справи належить встановити чи наявний у позивачки віковий ценз для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та чи підлягає включенню до пільгового стажу позивача період її роботи у ВАТ «Черкаське хімволокно».

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку Порядок №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вже встановлено судом, згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала у Черкаському виробничому об`єднанні Хімволокно:

- з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. - в текстильному цеху №2 перемотувачем нитки по 4 розряду (прийнята згідно запису №3, відповідно до розпорядження №431, від 26.05.1994р., відповідно до запису №4, згідно наказу №207 від 10.04.1996, - була звільнена з посади за власним бажанням (ст. 38 КзпП);

- з 18.04.1998р. переведена у в прядильний цех №1 учнем апаратника формування хімволокна у ВАТ «Черкаське Хімволокно». Згідно запису №10 від 17.08.1998р. присвоєно 5 розряд апаратника формування хімічного волокна прядильного цеху №1;

- з 17.11.2005р., - переведена в прядильно-обробний цех апаратником формування хімічного волокна (прядильний зал) 5 розряду;

- 27.03.2006р. звільнена з ВАТ «Черкаське хімволокно» за ст. 40 п.1 КЗпП України за скороченням штату.

Згідно приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують періоди її роботи у ВАТ «Черкаське хімволокно» з 18.04.1998р. по 27.03.2006р.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019р. в справі №195/443/17 та від 22.05.2018р. в справі №683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд також звертає увагу, що позивачем, при зверненні із заявою про призначення пенсії надано довідку від 07.07.2006р. №615, з відомостей якої вбачається, що позивач працювала повний робочий день:

- з 18.04.1998р. по 17.08.1998р. (3 місяці 29 днів) в прядильному цеху №1 на посаді учня апаратника формування хімічного волокна, передбаченої Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36;

- з 17.08.1998р. по 31.10.2005р. (дату зупинки цеху) (07 років 2 місяці 14 днів) на посаді апаратника формування хімічного волокна в прядильному цеху №1, передбаченої Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36;

- з 17.11.2005р. по 09.01.2006р. (дату зупинки цеху) (01 місяць 22 дні) в прядильно-обробному цеху на посаді апаратника формування хімічного волокна (прядильний зал), передбаченої Списком №1 постанови КМУ від 16.01.2003р. №36;

Підстава: архівна особова картка обліку кадрів ф.Т-2, накази та розпорядження підприємству.

Згідно виписок із наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» №376 від 25.07.1994р., №275 від 27.03.2000 р., Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", Прядильний зал, прядильного цеху, за професіями апаратник формування хімічного волокна, підтверджено право на пенсію за Списком №1, згідно висновку Держекспертизи умов праці №225 від 01.11.2005р. та №55 від 22.06.2001р.

Згідно виписки із наказу по ВАТ «Черкаське хімволокно» №838 від 27.09.2005р., Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", прядильно-обробний цех, за професіями апаратник формування хімічного волокна, підтверджено право на пенсію за Списком №1, згідно висновку Держекспертизи умов праці №227 від 04.11.2005р.

Таким чином, судом вбачається, що наявними матеріалами справи підтверджується наявність пільгового стажу роботи позивача за роботами за Списком №1 у вищевказані періоди у ВАТ «Черкаське Хімволокно».

Стосовно доводів відповідача що період роботи на посаді учня апаратника формувальника з 18.04.1998 по 16.08.1998 не належить зарахуванню до пільгового стажу, оскільки Списком №1 не передбачено такої посади, суд зазначає наступне.

Відповідно до коду 541 розділу XVI Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 (чинного станом у період роботи позивачки учнем апаратника формування хімічного волокна), робітники, керівники і спеціалісти, зайняті повний робочий день у виробництвах сірковуглецю, віскозного, мідно-аміачного, триацетатного, хлоринового, ацетатного, синтетичних волокон, щетини, волосіні, целофану, плівки і губки у цехах, на дільницях, у відділеннях: штапельних, хімічних, віскозних, прядильних, обробних, обробно-вибільних, вибільних, мотальних.

Як встановлено вище, позивачка у період з 18.04.1998р. по 17.08.1998р. (3 місяці 29 днів) працювала повний робочий день в прядильному цеху №1 в виробництві віскозного волокна на посаді учня апаратника формування хімічного волокна, що відноситься до категорії - робітники зайняті повний робочий день у виробництві віскозного волокна у прядильних відділеннях, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що період з 18.04.1998р. по 17.08.1998р. нарівні з іншими належить зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1, а протилежні доводи відповідача суд вважає необгрунтованими.

Відтак, з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, а також довідку від 07.07.2006р. №615, що підтверджують роботу позивача у ВАТ Черкаське хімволокно у періоди: з 18.04.1998р. по 31.10.2005р. та з 17.11.2005р. по 09.01.2006р., відповідач мав надати оцінку її відомостям за зазначений період в контексті наявності права на зарахування зазначених періодів до пільгового стажу позивача. Суд звертає увагу, що відмова у призначенні пільгової пенсії із посиланням на не невідповідність поданої довідки, яка б підтверджувала роботу, що дає право на пенсію на пільгових умовах могла бути обґрунтована в разі відсутності у трудовій книжці позивача необхідних записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що довідка від 07.07.2006р. №615 в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивача про період його роботи, та підтверджує право позивача на зарахування вказаних вище періодів до пільгового стажу за Списком №1. При цьому, вказана довідка підписана керівником та начальником відділу кадрів.

Доводи відповідача щодо неможливості врахування наданої довідки, у зв`язку із тим, що в ній відсутній підпис головного бухгалтера, суд вважає не обгрунтованими, оскільки Порядок №637 доповнено формою довідки (додаток №5) згідно з Постановою КМ України №920 від 05.07.2006р. (набрання чинності якої відбулась 19.07.2006р.), тобто зразок довідки із підписом бухгалтера затверджено законодавством після видачі довідки від 07.07.2006р. №615, у зв`язку із чим вона не суперечить вимогам законодавства. Крім того наявні докази вказують на проведення атестації робочого місця позивача.

Суд зазначає, що відсутність підпису бухгалтера у довідці, підписаній керівником підприємства та начальником відділу кадрів, відомості якої відповідають відомостям трудової книжки позивача, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки позивача та уточнюючою довідкою та може вважатися формальною підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені, в ході розгляду даної справи, обставини та положення статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 3, 20 Порядку №637, оскільки факт роботи позивача на роботах за списком №1 у періоди: з 18.04.1998р. по 31.10.2005р. та з 17.11.2005р. по 09.01.2006р. (загалом 07 років 8 місяців 03 дні) підтверджується належними доказами, суд доходить висновку що вказані періоди роботи позивача підлягають включенню до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, що подавались позивачем до пенсійного органу (згідно довідки від 07.07.2006р. №615) належним чином підтверджують наявність у позивача пільгового стажу за Списком №1 у спірному періоді 07 років 8 місяців 03 дні, що є більшим необхідного 07 років 6 місяців. При цьому, пенсійним органом підтверджується наявність у позивача страхового стажу у обсязі 27 років 1 місяця.

Щодо зарахування до стажу роботи періоду роботи на ВАТ «Черкаське хімволокно» з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. слід зазначити наступне.

Відповідач не зарахував вказаний період роботи до страхового стажу, зазначивши, що в підставах внесення запису про звільнення відсутнє посилання на первинні документи (накази, розпорядження), що передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях від 29.07.1993р. №58.

Згідно п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд встановив, що згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала у Черкаському виробничому об`єднанні Хімволокно: - з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. - в текстильному цеху №2 перемотувачем нитки по 4 розряду (прийнята згідно запису №3, відповідно до розпорядження №431, від 26.05.1994р., відповідно до запису №4, згідно наказу №207 від 10.04.1996, - була звільнена з посади за власним бажанням (ст. 38 КзпП).

Встановлені обставини вказують, що запис №4 трудової книжки позивача про звільнення 09.04.1996р. містить підставу для внесення запису про звільнення - наказ №207 від 10.04.1996р. Запис про звільнення скріплений підписом посадової особи, що внесла запис та завірений печаткою підпирємства.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, помилка уповноваженої особи, яка допустила певне порушення при заповненні трудової книжки працівника не може впливати на пенсійні права особи, в свою чергу, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивач не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем, а період роботи позивача з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. належить зарахувати до страхового стажу позивача.

Щодо зазначеної відповідачем обставини не досягнення позивачем пенсійного віку (50 років), необхідного для призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Згідно з п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Отже, після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII у новій редакції викладений п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини цього Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд зазначає, що з 23.01.2020р. в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020р. №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом N 213-VIII вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Суд також зазначає, що обрані пенсійним фондом у спірному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).

У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

За вказаних обставин, відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 03.11.2021р. у зразковій справі №360/3611/20.

Таким чином, з огляду на підстави відмови у призначенні спірної пенсії, та за такого правового врегулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та як наслідок щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за поданою нею заявою, у зв`язку із чим оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні позивачці пенсії від 31.10.2022 року №92 належить визнати протиправним та скасувати.

Щодо дати з якої позивач набув на призначення пенсії, суд врахував наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Вказаним приписам кореспондують також положення ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Суд встановив, що позивач досягла 45 річного віку 30.11.2021р. наявні докази у матеріалах справи вказують на те, що із заявою про призначення пенсії за віком позивач вперше звернувся до відповідача 24.10.2022р., тобто поза межами трьохмісячного строку із дня досягнення позивачем 45 років, у зв`язку із чим, відповідно до вказаних вище приписів ст. 45 Закону №1058 та ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із дня звернення за пенсією - 24.102022р.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність спірної відмови, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (як орган, який прийняв протиправне рішення) зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивача з 18.04.1998р. по 31.10.2005р. та з 17.11.2005р. по 09.01.2006р., а також до страхового стажу позивача періоди роботи у ВАТ «Черкаське хімволокно» з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. Крім того, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, суд доходить висновку про доцільність виходу за межі позовних вимог, на підставі ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав позивача та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.10.2022р. №17028 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити повністю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов належить задовольнити, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у сумі 993,00 грн, що підтверджується квитанцією від 16.11.2022р. №1, наявної у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 992,40 грн. (ставка судового збору встановлена Законом України Про судовий збір за подання даного позову).

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах від 31.10.2022 року №92.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, код ЄДРПОУ - 13844159) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу роботи періоди роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди її роботи у ВАТ «Черкаське Хімволокно»: з 18.04.1998р. по 16.08.1998р. - в прядильному цеху №1 на посаді учня апаратника формування хімічного волокна; з 17.08.1998р. по 31.10.2005р. - на посаді апаратника формування хімічного волокна в прядильному цеху №1; з 17.11.2005р. по 09.01.2006р. - в прядильно-обробному цеху на посаді апаратника формування хімічного волокна (прядильний зал), а також до страхового стажу період її роботи у ВАТ «Черкаське Хімволокно» з 30.05.1994р. по 09.04.1996р. - в текстильному цеху №2 на посаді перемотувача нитки по 4 розряду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, код ЄДРПОУ - 13844159) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 24.10.2022р. №17028 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, код ЄДРПОУ - 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО