Справа № 640/23537/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Київ № 640/23537/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ті Ем Джі Лоджистікс»

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови, скасування та скасувати розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ті Ем Джі Лоджистікс» (далі по тексту - позивач), адреса: 67500, Одеська область, Лиманський район, смт Доброслав, проспект 40 річчя визволення, будинок 2б до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту - відповідач), адреса: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, в якій позивач просить

- визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №288800 від 05 липня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500,00 грн та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11 травня 2021 року №033735 на суму 24 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 21 липня 2021 року товариством отримано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №288800 від 05 липня 2021 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ті Ем Джі Лоджистікс» штрафу в розмірі 8500,00 грн на підставі акта №279214 від 11 травня 2021 року.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

11 травня 2021 року посадовими особами відповідача на пункті пересувного габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М01 (Київ-Чернігів-Мриновичі) 124 км, с. Красне, було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF модель 105/460, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Narco модель 53mf61k11 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який використовувався перевізником позивача.

Згідно акта №279214 від 11 травня 2021 року, як вказано у позовній заяві, під час перевірки виявлено порушення - надання послуг з перевезення вантажу пиломатеріали - сосна згідно CMR №753544 від 11 травня 2021 року з перевищенням вагових норм, а саме: по загальній масі 45,76 т, навантаження на строєні вісі 26,02 (24) т, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України. В тому числі, порушення відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» частини 1 абзац 14, перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, перевищення становить по загальній масі 4% навантаження на строєні вісі: 8,42%.

Підставою для складання акта №279214 від 11 травня 2021 року була довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0054083 від 11 травня 2021 року, Акт №003735 від 11 травня 2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та чек зважування від 11 травня 2021 року.

Зокрема, як вказує позивач, на підставі акта №003735 від 11 травня 2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено рахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №003735 від 11 травня 2021 року, згідно якого нараховано 24 євро плати за пройдений маршрут.

Позивач стверджує, що наявний чек зважування не містить інформації щодо розташування та назви пункту зважування, не містить підпису оператора зважування, зокрема, в чеку не вказано нормативно допустиму вагу, та зокрема, містить дописи.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем у відповідь на адвокатський запит було надано сертифікат відповідності від 10 листопада 2020 року, декларацію відповідності №2124 на прилад №20ВА-Д-2-1WWS-0,9 зав.номер 2124 та сертифікат перевірки типу від 11 вересня 2020 року, проте, як вказує позивач, з наданих документів неможливо встановити зв`язок наданих документів один з одним та з чеком зважування, вони не містять зазначення будь-яких ідентифікуючих реквізитів приладу, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль у чеку такого приладу, тобто, в документі, який встановлює обсяг ваги транспортного засобу, тому, на переконання позивача, отримані внаслідок такого зважування результати не можуть вважатись достовірними та правильними.

Також, позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що не надано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки відповідно до якого зазначені технічні характеристики засобу вимірювання та максимальну підйомність вагів.

Більш того, у позовні заяві зазначено, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом немає жодних доказів того, що габаритнохваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для нього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Позивач стверджує, що у довідці №0054083 від 11 травня 2021 року в пункті 5 «Тип транспортного засобу» помічено транспортний засіб під пунктом « 12», а також підписано, що транспортний засіб типу « 12». Даний транспортний засіб містить 5 осей, а у чеку зважування, у довідці та у акті №033735 вказано навантаження на 6 осей; у акті перевищення нормативних параметрів №033735 зазначено у пункті « 9» «відстані між осями, метрів» - вказано розмір 6 проміжків між осями, що вже вказує на наявність 7 осей, вказані відстані містять виправлення.

У пункті 10 акта №033735 зазначається нормативно допустимі навантаження на 6 осей, при тому, що у довідці вказано, що транспортний засіб такого типу, що має 5 осей. При цьому, фактична маса вантажного автомобілю з вантажем встановлена 45,76 т при нормативно допустимій 44 т, що становить 4%.

Більш того, позивач вказує, що стаття 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не містить відповідальності за перевищення вагових параметрів менше 5% з урахуванням того, що фактична маса вантажного автомобілю з вантажем встановлена 45,76 т, що становить 4% перенавантаження.

Також, у позовній заяві зазначено, що у застосування штрафів на підставі габаритно-вагового контролю, проведеного без участі працівників поліції, такі штрафи є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо перевищення вагових норм від 5% до 10% при навантаженні на строєні вісі 8,42%, позивач вказує, що дозвіл відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що дає право на рух автодорогами України з перевищенням встановлених законодавством нормативно-вагових параметрів понад 5% відсутній.

На переконання позивача, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказані вище обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року, яка залишена без змін на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ті Ем Джі Лоджистікс» про забезпечення позову.

Копія ухвали суду від 31 серпня 2021 року разом з позовною заявою та доданими до неї документами отримані уповноваженою особою відповідача 14 вересня 2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, відзиву на позовну заяву відповідачем на адресу суду не подано з невідомих причин.

Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки без поважних причин, на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11 травня 2021 року посадовими особами відповідача на пункті пересувного габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М01 (Київ-Чернігів-Мриновичі) 124 км, с. Красне, було проведено габвритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF модель 105/460, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Narco модель 53mf61k11 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який використовувався перевізником ТОВ «Ті Ем Джі Лоджистікс», який здійснював перевезення пиломатеріалів- сосна.

Відповідно до довідки №0054083 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11 травня 2021 року результати вагового контролю навантаження на осі, тонн: 1) 5,84; 2) 5,18; 3) 8,72; 4) 9,36; 5) 8,14; 6) 8,52, повна маса транспортного засобу 45,76 тонн.

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю складено акт від 11 травня 2021 року №033735 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та акт від 11 травня 2021 року №279214, яким встановлено порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України. В тому числі, порушення відповідальність, за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» частини 1 абзац 14, перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, перевищення становить по загальній масі 4% навантаження на строєні вісі: 8,42%.

Відповідно до розрахунку №033735 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №033735 від 11 травня 2021 року позивачу нараховано 24 євро за пройдений маршрут.

Постановою Південного міжрегіонального управління Укртрансбзепеки міжрегіонального управління від 05 липня 2021 року №288800 про застосування адміністративно-господарського штрафу за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ті Ем Джі Лоджистікс» допустило порушення 11 травня 2021 року, Чернігівська область (Підстава: Акт від 11 травня 2021 року №279214), відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацом 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та стягнуто з товариства адміністративно-господарський штраф у розмірі 8 500,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову від 05 липня 2021 року №288800 позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ (далі по тексту - Закон України від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ).

Відповідно до абзаців 1 та 2 частини 7 статті 6 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Частина 10 цієї ж статті передбачає, що на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується; контроль за виконанням автомобільними перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень; контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію; контроль за дотриманням перевізниками вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення; контроль та нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті та правил перевезення небезпечних вантажів; контроль внесення перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами України; перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пунктів 1, 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з підпунктів 15, 27 пункту 5 цього Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2006 року №1567 (далі по тексту - Порядок №1567 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Пункт 3 Порядку №1567 визначає, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з абзацом 3 пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пункт 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207 (далі по тексту - Порядок №1007/1207) встановлює, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів (пункт 15 Порядку №1567).

Згідно з абзаців 1 та 2 пункту 16 Порядку №1567 Рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення

Згідно з пунктом 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Відповідно до пункту 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422, у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

Як вбачається зі змісту акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11 травня 2021 року №279214 виявлено - надання послуг з перевезення вантажу пиломатеріали - сосна згідно CMR №753544 від 11 травня 2021 року з перевищенням вагових норм, а саме: по загальній масі 45,76 т, навантаження на строєні вісі 26,02 (24) т, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України. В тому числі, порушення відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» частини 1 абзац 14, перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, перевищення становить по загальній масі 4% навантаження на строєні вісі: 8,42%.

В зазначеному акті водій ОСОБА_1 надав пояснення, зазначивши, що з порушенням не згоден.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пунктів 20,21 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Отже автомобільний перевізник, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень більше ніж на п`ять відсотків, повинен мати дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що посадові особи відповідача порушили процедуру оформлення матеріалів рейдової перевірки з підстав, викладених у позовній заяві.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи під час рейдової перевірки 11 травня 2021 року складено акт проведення перевірки, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі по тексту - Порядок №879 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 4 Порядку № 879 встановлено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567, рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Як вже було зазначено судом, 11 травня 2021 року, на автомобільній дорозі М01 (Київ-Чернігів-Мриновичі) 124 км, с. Красне, було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF модель 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Narco модель 53mf61k11 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

У відповідності до пункту 16 Порядку №1567 було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу за наслідками якого посадовою особою відповідача складено Довідку № 0054083 від 11 травня 2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт №033735 від 11 травня 2021 року про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів

Відповідно до пункту 12. Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

В матеріалах справи наявна копія сертифікату відповідності №UA.TR.113-0076-18 версія 2 від 11 вересня 2020 року, яким підтверджено, що прилад для зважування дорожніх транспортних засобів у русі відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13 січня 2016 року. Сертифікат чинний до 09 листопада 2021 року.

За результатами зважування транспортного засобу позивача сформовано талон №462 в якому зазначені наступні дані: Укртрансбезпека124 км а/д М-01 Чернігів, вага №2124, дата 11/05/21, час 17:46, режим динамічний, номер причепа НОМЕР_1 , загальна вага 45760 кг. (із окремим зазначенням ваги на кожну окрему ось транспортного засобу), швидкість 2 км/г.

У позовній заяві позивач зазначає, що у чеку зважування не зазначено назви пункту зважування, підпису оператора зважування, не вказано допустиму вагу та містить дописи.

Проте, суд зауважує, що в чинному законодавстві не встановлені вимоги до оформлення талону (чеку) зважування. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач також не зазначає якому саме нормативно-правовому акту повинен відповідати талон зважування.

Щодо наявності дописів у талоні зважування, суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що вказані дописи були зроблені саме посадовими особами відповідача.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

Тобто, з приписів Порядку №879 слідує, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо здійснення габаритно-вагового контролю.

Як було зазначено судом вище та підтверджується матеріалами справи, довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №0054083 від 11 травня 2021 року складено за підписом посадової особи управління Укртрансбезпеки.

Як вже було зазначено судом, пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції, чинній на час проведення перевірки) передбачає, що (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пунктів 2, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року № 1094.

Згідно пункту 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При перевірці встановлено, що рух автомобільними дорогами України здійснювався із перевищенням вагових обмежень, а дозвіл, що дає право на такий рух у водія - відсутній.

Суд зазначає, що доводи позивача щодо відсутності необхідності отримання дозволу, у зв`язку з тим, що вантаж (сосна) є подільним є помилковими, оскільки абзац 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в редакції чинній станом на 11 травня 2021 року не передбачав відповідних розмежувань.

Довідкою № 0054083 від 11 травня 2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю зафіксовано навантаження на осі: 1) 5,84 тонн; 2) 5,18 тонн; 3) 8,72 тонн; 4) 9,36 тонн; 5) 8,14 тонн; 6) 8,52 тонн . Загальна маса транспортного засобу становить 45,76 тонн.

Пунктом 20 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю ( підпункт 5 п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України Міністерства внутрішніх справ України 10 жовтня 2013 року №1007/1207).

Актом № 279214 від 11 травня 2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, як було встановлено судом, встановлено, що навантаження на строєні вісі 26,02 при загальні масі 45,76 тонн.

З урахуванням положень пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, осі є строєними, навантаження на які не повинно перевищувати 24 тонн.

Актом № 033735 зафіксовано, що осьове навантаження становить: 1) 5,84 тонн (нормативно допустиме 11 тонн), 2) 5,18 тонн (нормативно допустиме 9 тонн), 3) 8,72 (нормативно допустиме 9 тонн); 4) 9,36 тонн (нормативне допустиме 8 тонн); 5) 8,14 тонн (нормативно допустиме 8 тонн); 8,52 тонн (нормативно допустиме 8 тонн).

За результатами габаритно-вагового контролю фактична маса транспортного засобу (маса транспортного засобу та маса вантажу) становить 45,76 тонн, при нормативно допустимій 44 тонн.

Таким чином, фактична маса транспортного засобу під керуванням водія не відповідає нормативним параметрам, а навантаження на строєні осі перевищує встановлені нормативи, що є порушенням вагових параметрів.

Нормами чинного законодавства у сфері регулювання спірних правовідносин не передбачені виключення з Правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків

Отже, враховуючи вище викладене та встановлення порушення позивачем вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в частині відсутності дозволу, який дає право на рух великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, суд дійшов висновку про правомірність постанови від 05 липня 2021 року №288800, відповідно, про відсутність правових підстав для її скасування.

З огляду на те, що позовна вимога про скасування розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11 травня 2021 року №033735 на суму 24 євро є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 05 липня 2021 року №288800, суд дійшов висновку, що ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ті Ем Джі Лоджистікс» відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник