Справа № 640/252/22
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Київ № 640/252/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Промислова оптова компанія"
до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова оптова компанія» з позовом до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610181/2 від 09.06.2021;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00524 від 09.06.2021;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610292/2 від 11.08.2021;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100230/2021/00820 від 11.08.2021;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610308/2 від 17.08.2021;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100230/2021/00841 від 17.08.2021;

- судові витрати покласти на відповідача.

Мотивуючи позовні вимоги позивач стверджує, що ним були надані всі належні та достатні документи в розумінні положень статті 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості, проте митним органом не враховано останні та протиправно прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема митний орган зазначає, що подані декларантом документи містили розбіжності та у свій сукупності не давали можливості визначити митну вартість за ціною договору.

У свою чергу представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній наполягає на задоволені позовних вимог наводячи аналогічні доводи, що були покладені в основу позовної заяви.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова оптова компанія» та Компанією RISEN ENERGY CO (Китай) було укладено договір поставки №REC-20/1 від 01.02.2021, у відповідності до пункту 2 якого продавець зобов`язується передати у зумовлені строки покупцеві товар та документи, що відносяться до нього, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити продавцю за нього обумовлену грошову суму (далі - договір).

Додатковою угодою №1 від 10.06.2021 сторони погодили у Договорі замінити слово «Інвойси» на слово «Специфікації».

Відповідно до специфікації від 01.02.2021 №22733 сторони договору погодили поставку товару на територію України - сонячних модулів 450W.

09.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова оптова компанія» з метою митного оформлення зазначених товарів, подано до Київської митниці Державної митної служби митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA100480/2021/316153, визначивши опис товару вказаної декларації, як "Прилади напівпровідникові фоточутливі, сонячні фотогальванічні елементи: Solar Photovoltaic Module Midel: 450W палень сонячна напівпровідникова фоточутлива, Модель 450W - 3410 штук.

Митна вартість товару відповідно до графи 42 МД визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом разом із декларацією були подані наступні документи: міжнародний договір поставки №REC-20/1 від 01.02.2021; специфікацію №22733 від 16.03.2021; рахунок-фактуру (комерційний інвойс) №RSPN210331 від 16.03.2021; коносамент (Bill of landing) №COSU від 24.04.2021; пакувальний лист; прейскурант; копія листа Директору Науково-дослідного інституту судової експертизи та оцінки від 08.06.2021 №22733; висновок експертного дослідження товару №375/21 від 08.06.2021; автотранспортні накладні №0188, №3217, №3410, №8272, №9749; декларацію походження товару №RSPN210331 від 16.03.2021; копію митної декларації країни відправлення №49751750.

За наслідком розгляду наданих позивачем документів 09.06.2021 Київська митниця Держмитслужби винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00524 через необхідність внесення змін до гр. 12, 45, 46, 47 графи "В" митної декларації після прийняття МД до митного оформлення (далі - оскаржувана та/або спірна картка відмови №1).

Окрім цього, 09.06.2021 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610181/2 у графі 33 якого вказано наступні підстави його прийняття: «…за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) згідно комерційного інвойса від 16.03.2021 №RSPN210331 товар поставляється на умовах CFR Одеса, відповідно до наданого прайс-листа вартість ціна за одиницю товару визначена на умовах FOB, що не дає однозначно ідентифікувати, що наданий до митного оформлення прайс-лист є саме на поточну поставку, а також з урахуванням умов поставок не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару. 2) Пунктом 2.3 та 4.2 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що строки поставки товару обумовлені в інвойсі на кожну партію, та є невід`ємною частиною контракту. Разом з тим в інвойсі вказана інформація відсутня. 3) Пунктом 5,4 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що покупець сплачує продавцю загальну вартість товару у порядку визначеному в інвойсі. Разом з тим в інвойсі вказана інформація відсутня. 4) Не відповідність щодо переходу права власності на товар відповідно до п. 3.5 право власності на товар переходить від покупця до продавця в момент розмитнення товарів на території України, що відповідає даті вантажної митної декларації, але не раніше повної оплати за товар згідно з проформою рахунком або рахунком-фактурою. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів". У спірному рішенні митним органом також зазначено про те, що декларантом додаткових документів не надано, а у митного органу наявна інформація, що відповідає частині 2 статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу» (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1).

Також судом встановлено, що в межах виконання наведеного договору позивачем було подано митному органу митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA100230/2021/323827, визначивши опис товару вказаної декларації, як "Прилади напівпровідникові фоточутливі, сонячні фотогальванічні елементи: Solar Photovoltaic Module Midel: 505W палень сонячна напівпровідникова фоточутлива, Модель 505W - 1620 штук.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом разом із декларацією були подані наступні документи: міжнародний договір поставки №REC-20/1 від 01.02.2021; специфікацію №24127 від 07.05.2021; рахунок-фактуру (комерційний інвойс) №RSPN210372 від 07.05.2021; коносамент (Bill of landing) №COSU від 30.06.2021; пакувальний лист №RSPN210372-1 від 07.05.2021; прейскурант від 06.05.2021; висновок експертного дослідження товару №558/21 від 11.08.2021; автотранспортні накладні №2816, №4075, №7703; декларацію походження товару №RSPN210372-1 від 07.05.2021; копію митної декларації країни відправлення №178216.

За наслідком розгляду наданих позивачем документів 11.08.2021 Київська митниця Держмитслужби винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100230/2021/00820 через необхідність внесення змін до гр. 12, 45, 46, 47 графи "В" митної декларації після прийняття МД до митного оформлення (далі - оскаржувана та/або спірна картка відмови №2).

Окрім цього 11.08.2021 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610292/2 у графі 33 якого вказано наступні підстави його прийняття: «…за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) згідно комерційного інвойса від 07.05.2021 №RSPN210372-1 товар поставляється на умовах CFR Одеса, відповідно до наданого прайс-листа вартість ціна за одиницю товару визначена на умовах FOB, що не дає однозначно ідентифікувати, що наданий до митного оформлення прайс-лист є саме на поточну поставку, а також з урахуванням умов поставок не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів". У спірному рішенні митним органом також зазначено про те, що декларантом додаткових документів не надано, а у митного органу наявна інформація, що відповідає частині 2 статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу» (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

Окрім цього, ТОВ «Промислова оптова компанія» 17.08.2021 було подано митному органу митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA100230/2021/324531, визначивши опис товару вказаної декларації, як "Прилади напівпровідникові фоточутливі, сонячні фотогальванічні елементи: Solar Photovoltaic Module Midel: 450W палень сонячна напівпровідникова фоточутлива, Модель 450W - 2046 штук.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом разом із декларацією були подані наступні документи: міжнародний договір поставки №REC-20/1 від 01.02.2021; додаткову угоду до договору №REC-20/1 від 01.02.2021; специфікацію №24175 від 28.07.2021; рахунок-фактуру (комерційний інвойс) №RSPN210641-2 від 28.06.2021; коносамент (Bill of landing) №64 від 15.07.2021; пакувальний лист; прейскурант від 27.06.2021; висновок експертного дослідження товару №564/21 від 17.08.2021; автотранспортні накладні: №374226, №374228, №374229; декларацію походження товару №RSPN210641-2 від 28.06.2021; копію митної декларації країни відправлення №026498.

За наслідком розгляду наданих позивачем документів 17.08.2021 Київська митниця Держмитслужби винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100230/2021/00841 через необхідність внесення змін до гр. 12, 45, 46, 47 графи "В" митної декларації після прийняття МД до митного оформлення (далі - оскаржувана та/або спірна картка відмови №3).

17.08.2021 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610308/2 у графі 33 якого вказано наступні підстави його прийняття: «…за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) згідно комерційного інвойса від 28.06.2021 №RSPN210641-2 товар поставляється на умовах CFR Одеса, відповідно до наданого прайс-листа вартість ціна за одиницю товару визначена на умовах FOB, що не дає однозначно ідентифікувати, що наданий до митного оформлення прайс-лист є саме на поточну поставку, а також з урахуванням умов поставок не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару. 2) Пунктом 2.3 та 4.2 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що строки поставки товару обумовлені в інвойсі на кожну партію, та є невід`ємною частиною контракту. Разом з тим в інвойсі вказана інформація відсутня. 3) Пунктом 5,4 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що покупець сплачує продавцю загальну вартість товару у порядку визначеному в інвойсі. Разом з тим в інвойсі вказана інформація відсутня. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів". У спірному рішенні митним органом також зазначено про те, що декларантом додаткових документів не надано, а у митного органу наявна інформація, що відповідає частині 2 статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу» (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з цим, частиною 4 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

У пунктах 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI, визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини 4, частинами 5-6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин 2-8 статті 57 МК України передбачено наступне. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (за першим методом).

Так, в рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: згідно комерційних інвойсів від 16.03.2021 №RSPN210331, від 07.05.2021 №RSPN210372-1, від 28.06.2021 №RSPN210641-2 товар поставляється на умовах СFR Одеса, відповідно до наданих прайс-листів ціна за одиницю товару визначена на умовах FОВ, що не дає однозначно ідентифікувати, що наданий до митного оформлення прайс-лист є саме на поточну поставку, а також з урахуванням умов поставок не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару.

Як вже було вказано судом вище, частина 2 статті 53 МК України не визначає прайс-лист, як документ, що підтверджує митну вартість товарів. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідними контрактами та/або інвойсами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №825/15796/16, від 23.10.2020 у справі №810/690/17.

Разом з цим, судом встановлено, що позивачем до митного оформлення було надано експертні декларації країни відправлення №49751750, №178216, №026498 із зазначенням умов поставки CFR. Аналогічні умови поставки, визначені пунктами 2, 3 Специфікацій, що є невід`ємними частинами договору. Із змісту вказаних документів слідує, що ціни розраховані на умовах поставки CFR та умовами поставки є CFR.

Що ж стосується зауважень митного органу в частині пункту 5.4 Договору, а саме того, що останнім передбачено, що покупець сплачує продавцю загальну вартість товару у порядку визначеному в інвойсі, проте в інвойсах вказана інформація відсутня, слід зауважити на наступне.

Так, згідно із підпунктом 5.1 пункту 5 Договору загальна сума договору складається із загальної суми вартості товару, вказаних у всіх погоджених сторонами інвойсах, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до підпункту 5.4 пункту 5 Договору покупець сплачує продавцю загальну вартість товару у порядку, визначеному у Інвойсі.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що пункт 5 Договору встановлює розмір загальної суми вартості товару, яка формується шляхом додавання всіх сум вартості за товар, визначених у інвойсах. При цьому, інвойсами від 16.03.2021 №RSPN210331 та від 28.06.2021 №RSPN210641-2 зазначено дані покупця та вартість кожної окремої поставки товару. Більше того, суд вказує, що у спірному рішенні №2 митний орган жодних зауважень в цій частині не висловив, хоча поставка товару здійснювалась на підставі одного Договору та аналогічних за змістом (формою) інвойсах із відмінністю в частині сум, які підлягають сплаті продавцю, виду та кількості товару. Таким чином, на переконання суду доводи митного органу, як підстави для коригування митної вартості є безпідставними.

Надаючи оцінку доводам відповідача в частині того, що пунктом 2.3 та 4.2 контракту передбачено, що строки поставки товару обумовлені в інвойсі на кожну партію, та є невід`ємною частиною контракту, у той час коли в інвойсі вказана інформація відсутня, суд зверне увагу на наступне.

Згідно із підпунктом 2.3 пункту 2 Договору опис товару, який поставляється, його загальна кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються сторонами у відповідних інвойсах, які є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 Договору строки поставки встановлюються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною даного договору.

Суд досліджуючи інвойси від 16.03.2021 №RSPN210331 та від 28.06.2021 №RSPN210641-2 вказує, що дійсно в них відсутні строки поставки товару, однак наголошує, що вказані обставини не є та не можуть бути підставою для висновку митного органу про заниження декларантом митної вартості товару. Під час розгляду справи відповідачем необґрунтовано, яким чином наведені розбіжності вплинули та/або могли виплинути на митну вартість імпортованого позивачем товару.

Водночас, як слідує зі змісту спірної картки відмови №3 декларантом (ТОВ «Промислова оптова копія») було надано додаткову угоду №1 від 10.06.2021 до Договору від 01.02.2021, якою сторони погодили у пунктах 2.3, 5.1 Договору замінити слово «Інвойсах» на слово «Специфікаціях». У пунктах 2.2, 3.1, 4.1, 4.2, 5.4 Договору замінити слово «Інвойсі» на слово «Специфікації».

У специфікації №24175 від 28.07.2021 вказано умови поставки товару та строки поставки товару. Більше того, у специфікації №22733 від 16.03.2021 також визначено сторонами строки поставки товару, що на переконання суду в повній мірі давали можливість митному органу ідентифікувати останні.

Додатково в цій частині суд також наголошує, що з приводу інвойса від 07.05.2021 №RSPN210372-1 митним органом зауважень в оскаржуваному рішенні №2 не вказано. Суд відмічає, що за наявності аналогічних поставок товару позивачем на підставі одного Договору з однаковими за формою інвойсами митний орган по різному (відмінно) визначив підстави для коригування митної вартості товару.

Наведене, у свою чергу формує висновок суду про безпідставність наведених доводів відповідача, як підстави для коригування митної вартості.

Між тим, суд вказує, що аналогічні обставини наявні і щодо визначення підстави коригування митної вартості як не відповідність щодо переходу права власності на товар - відповідно до п. 3.5 право власності на товар переходить від покупця до продавця в момент розмитнення товарів на території України, що відповідає даті вантажної митної декларації, але не раніше повної оплати за товар згідно з проформою рахунком або рахунком-фактурою.

З приводу наведеного суд зазначає, що відповідно до підпункту 3.5 пункту 3 Договору встановлено, що покупець має право залучити відповідні експертні установи для отримання висновку. Такий висновок долучається до вимоги покупця про недоліки товару.

Отже суд вказує, що в оскаржуваному рішенні №1 відповідачем вказано підпункт Договору, який не відповідає змісту наведеному митним органом у такому рішенні.

Крім цього у відзиві на позовну заяву пояснень митним органом щодо наведеного суду не надано. Таким чином, суд вважає вказані підстави такими, що не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості.

Водночас, суд відхиляє посилання відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву в частині того, що у прайс-листі не вказано термін дії документу, що не дає змоги однозначно ідентифікувати чи має відношення товар до задекларованого товару, оскільки вказане не було покладено в основу спірних рішень про коригування митної вартості товару та не відображено в графі спірного рішення, та не відображено в графі 33 як підстави для коригування митної вартості товарів.

Щодо доводів митного органу про неможливість застосування попередніх методів і визначення митної вартості із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України, яка що найбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях за ЕМД від 10.12.2020 №UA500020/2021/237882 та рішення про визначення митної вартості від 23.04.2021 №UA100480/2021/610117/1 (митна вартість становить 3,82 USD за кг), то суд зазначає, що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів, відповідач повинен був навести конкретну інформацію та критерії, за якими він порівнював відповідний товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо), про те останній таких даних не містять.

Суд звертає увагу й на те, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митним органом не наведено достатніх підстав, які б вказували на неможливість коригування заявленої позивачем митної вартості товару за жодним іншим методом, що передує резервному (шостому).

Перевіряючи доводи відповідача про те, що здійснення контролю заявленої декларантом митної вартості товарів належить до повноважень митних органів, які були ним реалізовані, а також про те, що позивачем не надано всіх витребуваних у нього додаткових документів, суд зазначає, що митні органи здійснюють контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають реалізуватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що їх ненадання може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

При цьому, слід враховувати, що стаття 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 та від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем для митного оформлення товару було надано належні та допустимі докази на підтвердження заявленої митної вартості, у зв`язку з чим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610181/2 від 09.06.2021, №UA100230/2021/610292/2 від 11.08.2021, №UA100230/2021/610308/2 від 17.08.2021 не відповідають критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак є такими, що підлягають скасуванню.

Як наслідок, з огляду на похідний характер позовних вимог та враховуючи висновки суду про надання ТОВ «Промислова оптова компанія» достатніх документів для визначення митної вартості за ціною договору, суд вважає наявними правові підстави для визнання протиправним та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00524 від 09.06.2021, №UA100230/2021/00820 від 11.08.2021, №UA100230/2021/00841 від 17.08.2021.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги наведене у своїй сукупності, в повній мірі проаналізувавши матеріали справи з урахуванням доводів сторін, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова оптова компанія» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, б. 6, офіс 42, ) до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавели, б. 8-А, код ЄДРПОУ ВП: 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610181/2 від 09.06.2021.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00524 від 09.06.2021.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610292/2 від 11.08.2021.

5. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100230/2021/00820 від 11.08.2021.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2021/610308/2 від 17.08.2021.

7. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100230/2021/00841 від 17.08.2021.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавели, б. 8-А, код ЄДРПОУ ВП: 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова оптова компанія» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, б. 6, офіс 42, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 15 822 (п`ятнадцять тисяч всімсот двадцять дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева