Справа № 380/11987/22
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Куликовця І.М.,

представника відповідача Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення заборгованості, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівської обласної прокуратури , місцезнаходження: 79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 481443 (чотириста вісімдесят одна тисяча чотириста сорок три) грн 90 коп. заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки.

Ухвалою від 05.09.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 17.10.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведений відповідачем розрахунок компенсації за невикористані дні відпустки є неправильним, оскільки такий мав бути проведений у відповідності до пункту 7 Постанови №100, з урахуванням якого сума компенсації становить 554971,90 грн.

26.09.2022 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що у відповідності до Постанови №100 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для оплати компенсації за невикористані відпустки, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах. Обчислення середньої заробітної плати здійснюється на загальних підставах, оскільки законодавець не відносить період вимушеного прогулу до поважних причин (у зв`язку з якими працівник не працював), наявність яких виключала б цей час з розрахункового періоду при обчисленні середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки.

29.09.2022 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що до моменту поновлення позивача на посаду (20.06.2022) його середньоденна заробітна плата становила 2234,87 грн, що входить у розрахунковий період (12 місяців до звільнення) для обчислення компенсації за невикористані відпустки. Таким чином, середньоденний заробіток позивача для обрахунку компенсацій за невикористані відпустки становить 2234,87 грн, що підтверджено рішенням суду у справі №813/7981/14.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач починаючи з 22.05.1985 по 23.10.2014 працював на різних посадах в органах прокуратури України.

Наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 №1463к державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора м. Львова Львівської області, у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України та увільнено від обов`язків члена колегії прокуратури цієї області.

Вважаючи такий наказ протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №813/7981/14, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022, позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 №1463к; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24.10.2014; стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 2780899 (два мільйони сімсот вісімдесят тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 86 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 15.07.2021 з відрахуванням обов`язкових податків та зборів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24.10.2014 та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 15892 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн 80 коп. звернуто до негайного виконання. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Наказом Генерального прокурора від 20.06.2022 № 64к позивача поновлено на посаді прокурора міста Львова Львівської області з 24.10.2014.

Наказом керівника Львівської обласної прокуратури від 23.06.2022 №650к позивачу тимчасово визначено робоче місце у Галицькій окружній прокуратурі міста Львова Львівської області.

Наказом керівника Львівської обласної прокуратури від 23.06.2022 № 651к позивача звільнено з посади прокурора за власним бажанням з 27.06.2022.

Відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 73528,00 грн, що підтверджується розрахунковим листом за 2022 рік.

Вважаючи проведений розрахунок протиправним, та виходячи з наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 481443,90 грн заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) і частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» в разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Виплата грошової компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи із середньої заробітної плати, що обчислюється за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

В абзацах першому, другому пункту 2 Порядку 100 зазначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

Згідно з абзацом першим пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 вказаного Порядку.

Суд звертає увагу на те, що в абзаці четвертому пункту 3 Порядку №100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Тобто абзац четвертий пункту 3 Порядку №100 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1213, яка набрала чинності з 12.12.2020, прямо передбачає включення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до складу виплат, з яких обчислюється середня заробітна плата для компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до абзацу першого пункту 7 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Аналізуючи наведені положення, суд формує висновок про те, що в разі, якщо працівник протягом розрахункового періоду (останніх 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки, або фактичного часу роботи, який є меншим за рік) перебував у вимушеному прогулі, то середня заробітна плата для виплати йому компенсації за невикористані відпустки обчислюється з урахуванням суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка припадає на місяці, що увійшли до розрахункового періоду, що прямо передбачено в абзаці четвертому пункту 3 Порядку №100.

Як встановив суд, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №813/7981/14, зокрема, поновлено позивача на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24.10.2014 та стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь позивача 2780899 (два мільйони сімсот вісімдесят тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 86 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 15.07.2021.

Тобто період з 24.10.2014 по 15.07.2021 є періодом вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

Поряд з цим, незважаючи на допущення рішення суду Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №813/7981/14 в частині поновлення позивача на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24.10.2014 до негайного виконання, позивача поновлено на цій посаді лише наказом Генерального прокурора від 20.06.2022 №64к.

Отже, період з 16.07.2021 по 20.06.2022 у відповідності до статті 236 КЗпП України є періодом вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання прокуратурою рішення суду від 15.07.2021 у справі №813/7981/14 про поновлення незаконно звільненого працівника.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача заробітку протягом останніх 12 календарних місяців перед звільненням як підставу для застосування порядку обчислення середньої заробітної плати, передбаченого абзацом третім пункту 4 Порядку №100, оскільки цей розрахунковий період входив до часу вимушеного прогулу позивача, оплата якого є імперативно встановлена статтями 235, 236 КЗпП України.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 03.11.2022 у справі №540/3508/21.

Окрім цього, суд повторно наголошує на тому, що з 12.12.2020 абзац четвертий пункту 3 Порядку №100 діє в редакції, яка передбачає включення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до складу виплат, з яких обчислюється середня заробітна плата для компенсації за невикористані відпустки.

Таким чином, при обчисленні компенсації за невикористані відпустки слід керуватися пунктом 7 Порядку №100, який встановлює, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Отже, правильними є висновки позивача про те, що розрахунок компенсації за невикористані відпустки проводиться за наступною формулою: кількість робочих днів за останні перед наданням відпустки 12 місяців (розрахунковий період) необхідно помножити на середньоденну заробітну плату, результатом чого буде сумарний заробіток за останні перед наданням відпустки 12 місяців, який потрібно поділити на кількість календарних днів у розрахунковому періоді та помножити на дні невикористаної відпустки.

Вихідними даними для проведення розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки позивача є:

- розрахунковий період 12 місяців перед наданням відпустки з 01.06.2021 по 31.05.2022 (254 робочих дні, враховуючи святкові дні, які були робочими у зв`язку з воєнним станом);

- середньоденна заробітна плата 2234,87 грн, що встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №813/7981/14, а тому у відповідності до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ці обставини не підлягають доказуванню;

- кількість календарних днів 358 (за винятком святкових у кількості 7; не враховано святкові дні, що припали на воєнний стан);

- кількість днів невикористаної відпустки 350.

Отже, застосовуючи вищенаведену формулу, компенсація за невикористані дні відпустки позивача становить 554971,91 грн (254 х 2234,87 грн = 567656,98 грн (сумарний заробіток за останні перед наданням відпустки 12 місяців); 567656,98 грн / 358 х 350).

Таким чином, враховуючи виплату позивачу 73528,00 грн, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 481443,91 грн (554971,91 - 73528,00) заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури (, місцезнаходження: 79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 481443 (чотириста вісімдесят одна тисяча чотириста сорок три) грн 91 коп. заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення суду складене 12 грудня 2022 року.

Суддя Мричко Н.І.