Справа № 440/15113/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 р. Справа № 440/15113/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/15113/21

за позовом Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр"

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання коштів Фонду,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне медичне підприємство "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про повернення страхових коштів, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області № 370 від 03.08.2021 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових Фонду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області № 370 від 03 серпня 2021 року про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцький перинатальний центр II рівня" витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду. Також, вважає, що оскільки позивачем допущено порушення порядку використання коштів Фонду, що полягає у призначенні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності медичним працівникам, які тимчасово втратили працездатність внаслідок лабораторно підтвердженого інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARC-CoV-2, і щодо якого наявне повідомлення про нещасний випадок/ гостре професійне захворювання (отруєння), без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок, відсутній акт за формою Н-1/НП.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року залишити без змін, а скаргу без задоволення, оскільки вважає її такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, зазначає, що ч. 3 статті 36 Закону №1105 йдеться про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, натомість, у Акті вказується, що порушення здійснено під час надання матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до статті 19 Закону №1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою діяльністю та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом. Позивач зазначає, що в листках непрацездатності, вивчених в процесі перевірки зазначенні причини непрацездатності - «загальне захворювання», грошові кошти виплачені саме як допомога у зв`язку тимчасовою втратою працездатності, тому положення ч. 3 ст. 36 Закону №1105 не застосовуються до виду виплат, що ним здійснені. Виплати у зв`язку із нещасним випадком на виробництві / професійним захворюванням позивачем не здійснювались.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Комунальне некомерційне медичне підприємство "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр" () зареєстрований як юридична особа.

29 липня 2021 року Кременчуцьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області проведено позапланову виїзну перевірку Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр", за період з 01 червня 2020 року по 29 липня 2021 року, з питань дотримання порядку використання страхувальниками страхових коштів Фонду, про що складено акт перевірки від 29 липня 2021 року № 100.

За наслідками документальної перевірки Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр" встановлено, зокрема порушення пункту 1 частини другої статті 15, частини третьої статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пункту 1.2, пункту 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою Правління фонду соціального страхування України від 17 квітня 2019 року № 13:

- при наданні матеріального забезпечення порушено порядок використання коштів Фонду, а саме: медичному працівнику, який тимчасово втратив працездатність внаслідок лабораторно підтвердженого інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-019, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, і щодо якого наявне повідомлення про нещасний випадок/гостре професійне захворювання (отруєння), призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок (без встановлення того, що гостре професійне захворювання (отруєння) не пов`язане з виробництвом; відсутній акт за формою Н-1/НП;

22 червня 2021 року ЛН АЛА 605686 від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 ,

31 березня 2021 року ЛН АЛД 263818 від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 ,

26 серпня 2020 року ЛН АДЯ349370 від 24 липня 2020 року ОСОБА_2 ,

26 січня 2021 року ЛН АЛД 297865 від 25 листопада 2020 року ОСОБА_3 ,

22 липня 2021 року ЛН АЛА 605866 від 12 квітня 2021 року ОСОБА_4 ,

22 липня 2021 року ЛН АЛА 907199 від 05 квітня 2021 року ОСОБА_5 ,

22 липня 2021 року ЛН АЛА 385342 від 22 квітня 2021 року ОСОБА_5 ,

23 липня 2021 року ЛН АЛА 907806 від 16 квітня 2021 року ОСОБА_6 ,

03 червня 2021 року ЛН АЛА 606731 від 01 квітня 2021 року ОСОБА_7 ,

30 квітня 2021 року ЛН АЛД 301752 від 03 лютого 2021 року ОСОБА_8 ,

30 квітня 2021 року ЛН АЛД 301772 від 22 лютого 2021 року ОСОБА_8 ,

12 березня 2021 року ЛН АЛД 263111 від 21 грудня 2020 року ОСОБА_9 ,

12 березня 2021 року ЛН АЛД 305948 від 06 січня 2021 року ОСОБА_10 ,

03 березня 2021 року ЛН АЛД 305780 від 21 грудня 2020 року ОСОБА_10 ,

06 липня 2021 року ЛН АЛД 276376 від 31 березня 2021 року ОСОБА_11 ,

03 березня 2021 року ЛН АЛД 262841 від 04 січня 2021 року ОСОБА_12 ,

22 липня 2021 року ЛН АЛА 907832 від 19 квітня 2021 року ОСОБА_13 ,

22 липня 2021 року ЛН АЛА 908114 від 06 травня 2021 року ОСОБА_13 ,

06 липня 2021 року ЛН АЛА 606908 від 14 квітня 2021 року ОСОБА_14 ,

06 липня 2021 року ЛН АЛА 606500 від 12 квітня 2021 року ОСОБА_15 ,

03 березня 2021 року ЛН АЛД 229499 від 01 грудня 2020 року ОСОБА_16 ,

12 березня 2021 року ЛН АЛД 263301 від 28 грудня 2020 року ОСОБА_17 ,

03 березня 2021 року ЛН АЛД 305271 від 16 грудня 2020 року ОСОБА_18 ,

03 липня 2021 року ЛН АЛА 391542 від 01 квітня 2021 року ОСОБА_19 ,

20 листопада 2020 року ЛН АДЯ 408994 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_20 ,

30 жовтня 2020 року ЛН АДЯ 326906 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_20 ,

20 листопада 2020 року ЛН АЛД 216370 від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_20 .

Заступником начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А., розглянувши матеріали документальної планової перевірки Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр" з питань дотримання порядку використання страхових коштів Фонду соціального страхування України (акт перевірки № 100 від 29 липня 2021 року), прийнято рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду № 370 від 03.08.2021 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, вважаючи протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій при прийнятті оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР (далі - Основи № 16/98-ВР) відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Згідно із ст. 4 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 16/98-ВР від 14.01.1998 р. (в подальшому - Закон № 16/98-ВР), залежно від страхового випадку види загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Статтею 25 Основ № 16/98-ВР передбачено надання за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV (надалі - Закон № 1105-XIV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно з частиною третьою статті 8 цього Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно із п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 9 Закону № 1105-XIV, основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Пунктами 1, 2 та 6 частини другої цієї статті визначено, що Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Відповідно до пунктів 3 та 5 частини першої статті 10 Закону № 1105-XIV Фонд має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення (пункт 1 частини п`ятої статті 15 Закону № 1105-XIV).

Частиною шостою статті 15 Закону № 1105-XIV встановлено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Відповідно до статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Частиною першою статті 19 Закону № 1105-XIV передбачено право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 1105-XIV матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Відповідно до частини третьої цієї статті рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Приписами пункту 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України № 13 від 19.07.2018 (надалі - Положення № 13), комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана, зокрема, приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Відповідно до пункту 3.1 Положення №13 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо; приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково); перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення; здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що підставою для призначення комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 р. затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (в подальшому - Інструкція № 455, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 Інструкції № 455 листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Пунктом 1.4 Інструкції № 455 встановлено, що право видачі листків непрацездатності надається: 1.4.1. лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я; 1.4.2. лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України; 1.4.3. лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів; 1.4.4. фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров`я; 1.4.5. лікуючим лікарям закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Пунктами 1.6 та 1.7 Інструкції № 455 передбачено, що видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного, і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Згідно із п. 1.8 Інструкції № 455, листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів. За наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок непрацездатності (довідка) як продовження попереднього.

На період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацією та ліквідацією її спалахів та епідемій в Україні, відкриття листків непрацездатності може здійснюватися лікарем, що надає первинну медичну допомогу на підставі звернення та опитування хворого за допомогою засобів телефонного зв`язку або інтернет-телефонії з обов`язковим відповідним записом у медичній карті амбулаторного хворого.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, Комунальним некомерційним медичним підприємством "Кременчуцький перинатальний центр 11 центр" подано до Фонду листки непрацездатності: ЛН АЛА 605686 від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ЛН АЛД 263818 від 03 лютого 2021 року Алєксєєва Ю.Є, ЛН АДЯ 349370 від 24 липня 2020 року ОСОБА_2 , ЛН АЛД 297865 від 25 листопада 2020 року ОСОБА_3 , ЛН АЛА 605866 від 12 квітня 2021 року ОСОБА_4 , ЛН АЛА 907199 від 05 квітня 2021 року ОСОБА_5 , ЛН АЛА 385342 від 22 квітня 2021 року ОСОБА_5 , ЛН АЛА 907806 від 16 квітня 2021 року Дроздова І.О., ЛН АЛА 606731 від 01 квітня 2021 року Ільєвська О.В., ЛН АЛД 301752 від 03 лютого 2021 року Карабаш І.Г., ЛН АЛД 301772 від 22 лютого 2021 року Карабаш І.Г., ЛН АЛД 263111 від 21 грудня 2020 року Козачок Н.А., ЛН АЛД 305948 від 06 січня 2021 року Кузнєцова О.К., ЛН АЛД 305780 від 21 грудня 2020 року Кузнєцова О.К., ЛН АЛД 276376 від 31 березня 2021 року Мотієнко А.А., ЛН АЛД 262841 від 04 січня 2021 року ОСОБА_12 , ЛН АЛА 907832 від 19 квітня 2021 року Обрізан Л.П., ЛН АЛА 908114 від 06 травня 2021 року Обрізан Л.П., ЛН АЛА 606908 від 14 квітня 2021 року Олефіренко А.В., ЛН АЛА 606500 від 12 квітня 2021 року Пінаєвська К.О., ЛН АЛД 229499 від 01 грудня 2020 року Семенова Ю.М., ЛН АЛД 263301 від 28 грудня 2020 року Тимошенко С.С., ЛН АЛД 305271 від 16 грудня 2020 року ОСОБА_18 , ЛН АЛА 391542 від 01 квітня 2021 року ОСОБА_19 , ЛН АДЯ 408994 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_20 , ЛН АДЯ 326906 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_20 , ЛН АЛД 216370 від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_20 .

Відповідно до положень пунктів 1, 3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 за № 1456/10055 (далі - Інструкція), листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Далі заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному.

Як вбачається із листків непрацездатності в останніх вказано причину непрацездатності - "захворювання загальне (1)".

З аналізу вищевикладеного слідує, що лікуючим лікарем заповнено та видано листки непрацездатності із зазначенням причини непрацездатності - "захворювання загальне (1)".

З матеріалів справи слідує, що лікуючим лікарем заповнено та видано листки непрацездатності із зазначенням причини непрацездатності - "захворювання загальне (1)".

Відповідно до підпункту 4.6 пункту 4 Інструкції у правому нижньому полі ЛН у графі "Примітка:" лікарем здійснюються такі записи: у разі тимчасової непрацездатності ("професійне та його наслідки-2" або "нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4") слід указати дату встановлення професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві.

За дослідженими листками непрацездатності, судом встановлено, що в останніх відсутні записи щодо дати встановлення професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві, водночас, як вищезазначено судом, в останніх наведено причину непрацездатності - захворювання загальне.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що позивач надав матеріальне забезпечення коштами Фонду за листками непрацездатності без наявності акта розслідування професійного захворювання за встановленою формою, колегія суддів зазначає наступне.

Закон № 1105-XIV визначає як підстави для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності - виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (статті 31), так і підстави страхових виплат - акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами (стаття 36).

Отже, Законом № 1105-XIV визначено підстави, за яких здійснюється виплата по тимчасовій непрацездатності та страхові виплати.

Разом з тим, статтею 23 Закону № 1105-XIV передбачені підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме допомога по тимчасовій непрацездатності не надається: 1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею кримінального правопорушення; 2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби; 3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; 4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; 5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням; 6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.

У даному випадку, жодна з нормативно визначених підстав не мала місця у правовідносинах сторін.

Щодо доводів відповідача про проведення виплат за відсутності акта за формою Н-1/НП, колегія суддів зазначає, що виплати по тимчасовій непрацездатності здійснено на підставі листків непрацездатності, крім того, як зазначає позивач та не спростовано Управлінням захворювання працівників не пов`язане з виробництвом, що в свою чергу виключає страхові виплати у порядку, встановленому статтею 36 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV застраховані особа мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що застрахований пацієнт має державні гарантії реалізації своїх прав, зокрема, на відповідне матеріальне забезпечення, а тому позбавлення пацієнта - застрахованої особи права на таке матеріальне забезпечення, є порушенням принципів соціального страхування, встановлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №370 від 03.08.2021 року.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі №440/15113/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич