Справа № 160/16429/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.11.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.11.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 23.03.2022 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.1 1.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова».
В обґрунтування позову вказано, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22 відповідачем було призначено позивачу пільгову пенсію по списку №1. Відповідно до наданих відповідачем довідок ОК-5 та форми РС відповідачем при призначенні пенсії не зараховано до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 06.06.1997 року по 22.12.1998 року та з 03.11.1999 року по 20.03.2000 року на посаді машиніста конвеєра 3 розряду в шахті №2 імені Артема державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова». Позивач вважає вказані дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу період роботи протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
28.10.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) осіб, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано матеріали пенсійної справи позивача.
15.11.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач із заявою про перерахунок пенсії не зверталась, також вказано про неможливість зарахування позивачу з 06.06.1997 року по 22.12.1998 року та з 03.11.1999 року по 20.03.2000 року на посаді машиніста конвеєра 3 розряду в шахті №2 імені Артема державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, про те, що позивач безпосередньо була зайнята повний робочий день на роботах передбачених Списками, а надана позивачем довідка також не підтверджує факт роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах за списком №1. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням позивач зверталась до суду щодо оскарження вказаного рішення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, яке набрало законної сили 25.08.2022 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №22 від 04.04.2022 року щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 з 23.03.2022 року:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно з пунктом «а» частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року за №213-VІІ, на підставі рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та з врахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні;

- в іншій частині рішення відмовлено.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, яке набрало законної сили 25.08.2022 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначило ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, при цьому відповідно до витягу з пенсійної справи позивача форми РС-право встановлено, що позивачу не зараховано до пільгового стажу за списком №1 період роботи позивача з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.1 1.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова».

Позивач вважає вказані дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу період роботи протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.

Умови та особливості призначення пенсії за віком окремим категоріям працівників визначені у ст.ст.12-18 вказаного Закону. Вказані норми права передбачають призначення пенсії за віком на загальних підставах; пенсії за віком на пільгових умовах; особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, пенсії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи; пенсії за віком інвалідам, учасникам війни, сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських; пенсії за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, а також пенсії за віком окремим категоріям громадян.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Так, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, щодо незарахування до пільгового стажу періоди роботи позивача з 06.06.1997 року по 22.12.1998 року та з 03.11.1999 року по 20.03.2000 року на посаді машиніста конвеєра 3 розряду в шахті №2 імені Артема державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, про те, що позивач безпосередньо була зайнята повний робочий день на роботах передбачених Списками, а надана позивачем довідка також не підтверджує факт роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах за списком №1.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, яке набрало законної сили 25.08.2022 року, судом було встановлено наступне:

«Так, трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджені періоди її роботи з 06.06.1997 по 22.12.1998 та з 03.11.1999 по 20.03.2000 учнем машиніста конвеєра, машиністом конвеєра 3 розряду шахти імені Артема дільниці ДСФ Рудоуправління ім. Кірова.

Процедура застосування Списків №1 і №2 визначена Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Як убачається з матеріалів справи, наказом від 22.08.95 №770 Рудоуправління імені Кірова «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1, №2 за результатами атестації робочих місць» затверджено перелік робочих місць, виробництв робіт, посад, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1, №2. Переліком робочих місць, виробництв, робіт, професій на підприємстві, професію машиніст конвеєра ДСФ підтверджено як таку, що має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Отже, періоди роботи позивача з 06.06.1997 по 22.12.1998 та з 03.11.1999 по 20.03.2000 є такими, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.»..

Таким чином, зі змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, яке набрало законної сили 25.08.2022 року, встановлено, що судом було підтверджено, що періоди роботи позивача з 06.06.1997 по 22.12.1998 та з 03.11.1999 по 20.03.2000 є такими, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Також, зі змісту резолютивної частини рішення від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, встановлено, що судом було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду наведених у цьому рішення.

При цьому, відповідач повторно розглядаючи заяву позивача на виконання вимог рішення суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22 повторно неврахував періоди роботи позивача з 06.06.1997 по 22.12.1998 та з 03.11.1999 по 20.03.2000.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, що набрало законної сили, є остаточним, обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом під час призначення та обчислення розміру пенсійних виплат позивача.

Враховуючи, що відповідач призначаючи пенсію позивачу на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року у справі №160/5314/22, яке набрало законної сили 25.08.2022 року, не врахував до пільгового стажу за списком №1 періодів роботи позивача з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.11.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова», суд дійшов про протиправність дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 вказаних періодів роботи.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.11.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова», суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи позивача з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.11.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова».

При цьому, враховуючи, що пенсія позивача уже була призначена та було здійснено виплату без зарахування спірних періодів з 23.03.2022 року та у зв`язку із задоволенням позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи позивача, суд вважає за необхідне для повного відновлення порушених прав зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату належної пенсії з урахуванням вказаного пільгового стажу з 23.03.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №RF_U22EIN5WLV1PDB61L9NPEN від 18.10.2022 року.

З урахуванням положень статті 139 КАС України та відповідно до задоволених вимог, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в розмірі 992,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 06.06.1997 року по 22.12.1998 року, з 03.11.1999 року по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 06.06.1997 по 22.12.1998, з 03.11.1999 по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 23.03.2022 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 06.06.1997 року по 22.12.1998 року, з 03.11.1999 року по 20.03.2000 року на Державному підприємстві «Рудоуправління ім. Кірова».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яності дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв