Справа № 120/7004/22
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 грудня 2022 р. Справа № 120/7004/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі - УДМС у Вінницькій області), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної служби України у Вінницькій області від 11.11.2020 №0501.4.1/19045-20 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою Р. Молдова.

- зобов?язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у вінницькій області від 11.11.2020 №0501.4.1/19045-20 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2

- зобов?язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області направити інформацію до ДМС України про видалення з бази даних ДМС України інформації про недійсність паспортів на ім?я громадянки України ОСОБА_1 .

- зобов?язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вчинити дії щодо оформлення та видачі мені ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач набула громадянства України на підставі рішення УДМС у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням. Підставою для набуття громадянства було те, що дід позивача ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України. 10.10.2017 позивача паспортизовано паспортом громадянина України, а також 24.09.2019 паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Проте, рішенням УДМС України у Вінницькій області №0501.4.1/19045-20 від 11.11.2020 скасовано попереднє рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 .

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду.

Ухвалою суду від 06.09.2022 позовну заяву залишено без руху, з підстав пропуску строку звернення до суду, та надано позивачеві строк на усунення виявлених у ній недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 30.09.2021 клопотання представника позивача про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду задоволено, відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

18.10.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що на виконання вимог наказів ДМС України № 42/аг від 02.06.2020 та № 82/аг від 03.11.2020 здійснено перевірку законності набуття позивачами громадянства України за територіальним принципом, в ході якої встановлено, що позивач набула громадянство України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме: підставою для набуття громадянства України, ОСОБА_1 , зазначила факт народження на території України свого діда - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надала копію свідоцтва про його народження в с. Бандишівка Могилів-Подільського р-ну, завірену 09.10.1972 виконавчим комітетом Мошанської С/Р Дондюшанського р-ну Молдови за № 23. Проте, згідно листа ДПГПР ДМС України за № 6.3-8837/6.01-20 від 07.09.2020, а також інформації, отриманої з баз даних ДРАЦС встановлено відсутність будь яких відомостей щодо реєстрації народження діда заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України. Це також підтверджується листом ВДРАЦС у Вінницькій області №7704/5.2.04-34 від 22.09.2020, листом Державного архіву Вінницької області за №07-1868/7 від 22.09.2020 та листом Бандишівської С/Р Могилів-Подільського р-ну Вінницької області за №02-9-165 від 01.10.2020 з додатками у вигляді копій книг по господарського обліку.

Наведені факти відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство" стали підставою для прийняття УДМС у Вінницькій області рішення про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України.

При цьому відповідач зауважує, що у даному випадку скасування громадянства України ґрунтується на відсутності підстав для його набуття, тобто відсутності факту народження особи на території України. Тому, відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним і таким, що відповідає чинному законодавству, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є уродженцем Республіки Молдови та набула громадянства України за рішенням УДМС у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням (ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство).

Підставою для набуття позивачами громадянства України стало те, що дід позивача ОСОБА_3 народився на території України.

З метою підтвердження цього факту до свої заяви про оформлення набуття громадянства України позивач додала свідоцтво про народження ОСОБА_3 № НОМЕР_1 .

У зв`язку з набуттям громадянства України, позивачу видано паспорт громадянина України № НОМЕР_2 від 10.10.2017 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .

Рішенням УДМС у Вінницькій області від 11.11.2020 скасовано рішення від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням. Вказане рішення обґрунтоване тим, що громадянство України було набуте внаслідок невідповідності інформації про народження її діда на території України.

18.04.2022 позивачеві було відмовлено у перетині державного кордону України та вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , у зв`язку із спрацюванням БД 1-3 Викрадені, загублені та втрачені документи.

Вважаючи оскаржувані рішення та дії відповідача неправомірними, позивач за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно зі статтею 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон № 2235-III).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.

Порядок набуття громадянства України за територіальним походженням встановлений статтею 8 цього Закону.

Згідно з нормами наведеної статті (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

З метою організації виконання Закону України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 за № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 215 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Пунктами 26, 28 Порядку № 215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої/дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері/діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю/з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

За змістом пунктів 92-94 Порядку № 215 органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві, тощо.

До повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що процедура набуття іноземцем громадянства України за територіальним походженням чітко регламентована, передбачає подання заявниками конкретного переліку документів та наділяє органи міграційної служби широким колом повноважень щодо їх перевірки та встановлення на їх підставі фактів, з якими закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Водночас серед обов`язкових документів, які надаються для вирішення питання про набуття громадянства України за територіальним походженням іноземцем, батько чи мати/дід чи баба якого народилися до 24 серпня 1991 року на території України, є документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері/діда чи баби заявника на території України, та документи, що засвідчують його родинні стосунки з цими особами.

Відсутність вказаних документів або ж не підтвердження поданими факту народження батька чи матері/діда чи баби заявника на території України та їх родинних стосунків є підставою для відмови у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись у 2017 році до Могилів-Подільського РВ УДМС із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, надала всі необхідні документи, передбачені Порядком № 215, в тому числі свідоцтво про народження ОСОБА_3 № НОМЕР_1 .

Рішенням УДМС у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 оформлено набуття позивачем громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство".

При цьому суд враховує, що відповідач мав законні повноваження та можливість здійснити перевірку правомірності видачі вищезазначеного свідоцтва, зокрема шляхом витребування та одержання від відповідного органу РАЦС копії запису про реєстрацію акта цивільного стану, який би підтвердив або ж спростував факт народження ОСОБА_3 на території України.

Втім, оскільки цього зроблено не було і за результатами перевірки поданих позивачем документів прийнято позитивне рішення про оформлення набуття нею громадянства України, суд виходить з того, що відповідач визнав свідоцтво про народження належним і достатнім документом на підтвердження факту народження діда позивача на території України.

Відповідно до пунктів 117-118 Порядку № 215 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Особам, які проживають на території України і набули громадянство України, за винятком осіб, які взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районі, районі у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення видають паспорти громадянина України або свідоцтва про належність до громадянства України.

Загальний строк виконання рішень з питань громадянства не повинен перевищувати одного місяця (пункт 122 Порядку № 215).

Судом встановлено, що на виконання рішення УДМС у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 позивачу у вересні 2017 року було видано паспорт громадянина України.

Отже, відтоді позивач стала громадянином України та набула усіх прав, свобод та обов`язків громадянина України, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 25 Конституції України визначено, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2235-III:

громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 3 Закону № 2235-III законодавство України про громадянство ґрунтується, зокрема, на таких принципах: запобігання виникненню випадків безгромадянства; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України; збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Стаття 17 Закону № 2235-III встановлює підстави припинення громадянства України. Громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Водночас статтею 21 Закону № 2235-III передбачено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Таким чином, закон розмежовує "припинення громадянства України" (статті 17-20 Закону № 2235-III) та "скасування рішень про набуття громадянства України" (ст. 21 Закону № 2235-III).

У будь-якому разі скасування рішення про набуття громадянства України має наслідком втрату громадянства України, тобто спричиняє істотні негативні наслідки для прав та свобод людини, оскільки позбавляє її правового та соціального зв`язку з державою та переводить у статус "особи без громадянства", що набуває особливого значення в тих випадках, коли особа відмовилася від громадянства іншої держави задля набуття громадянства України.

Наведе підкреслює значущість питань, пов`язаних із скасуванням рішень про набуття громадянства України, та покладає на уповноважені органи міграційної служби обов`язок діяти при їх вирішенні лише на підставі та у спосіб, що визначені законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Приймаючи спірне рішення від 11.11.2020 про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України, відповідач виходив з того, що позивач набула громадянство України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей про те, що її дід народився на території України до 24.08.1991.

Вказаний висновок відповідач мотивував тим, що згідно з отриманою інформацією за обліками ДРАЦС відсутні відомості про народження ОСОБА_3 на території України, що свідчить невідповідність інформації про народження діда заявниці на території України, зазначеної в наданих нею документах, та інформації, що міститься в актових записах ДРАЦС.

Суд зауважує, що необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення територіальними органами ДМС факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно з пунктом 88 Порядку № 215 (у редакції чинній на дату винесення оскаржуваних рішень) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України:

- довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону);

- інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10);

- інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону);

- інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

З аналізу наведених норм суд доходить висновку, що рішення про оформлення набуття громадянства України може бути скасоване за рішення територіального органу ДМС з підстав, передбачених статтею 21 Закону № 2235-III, лише в разі встановлення факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Тобто, що особа усвідомлює, що надає органу ДМС неправдиві відомості або сфальшовані документи, і умисно вчиняє такі дії з метою неправомірного набуття громадянства України.

Подібна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 820/750/17.

Судом встановлено, звертаючись у 2017 році із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, позивач надала відповідачу обов`язковий для вирішення цього питання документ - свідоцтво про народження № НОМЕР_1 , в якому зазначено, що дід заявниці ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Бандишівка Могилів-Подільського району Вінницької області. Також у свідоцтві зазначено, що про народження ОСОБА_3 проведений відповідний запис № 2 у Книзі записів актів громадянського стану про народження.

Слід зазначити, що під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів, які б спростовували факт видачі зазначеного свідоцтва, а також не надано належних доказів на підтвердження того, що вищезазначене свідоцтво є підробленим або фальшивим, зокрема рішення суду за статтями 358, 366 Кримінального кодексу України про підроблення документів, використання підроблених документів, службове підроблення.

Отже, судом не здобуто жодних достовірних, належних і допустимих доказів, які б свідчили про підроблення свідоцтва про народження і, тим паче, обізнаність про це позивача під час оформлення документів про набуття громадянства України.

Суд критично оцінює посилання відповідача на листи ДПГПР ДМС України, Державного архіву Вінницької області, ВДРАЦС у Вінницькій області та Бандишівської с/р Могилів-Подільського району, оскільки таких до матеріалів справи відповідачем не надано.

При цьому, слід зазначити, що навіть при їх наявності та зазначені у них інформації про відсутність на даний час відомостей про народження на території України ОСОБА_3 це автоматично не робить недійсним свідоцтво про народження, оскільки його нечинність (недійсність) може бути встановлена лише у визначеному законодавством порядку та підтверджена відповідним рішенням.

Більше того, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного документа, який би підтвердив фальшивість свідоцтва про народження і, щонайголовніше, про набуття позивачем громадянства України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, за наявності яких особа не може набути громадянство України, що є обов`язковим для прийняття рішення про скасування рішення про набуття громадянства України на підставі ст. 21 Закону № 2235-III.

Суд вважає, що за обставин, коли позивач у визначеному законодавством порядку набула громадянство України, але в подальшому рішення про це скасовується з мотивів не підтвердження інформації, та ймовірної (не доведеної) помилки, недбалості або ж навіть зловживань з боку офіційними посадовими особами, то негативні наслідки у даному випадку не можуть перекладатися на особу (позивача у справі) та виправлятися за рахунок порушення їх прав, свобод та інтересів.

Схожа правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 820/2262/17.

Крім того, згідно з практикою ЄСПЛ, навіть якщо втручання в права за Конвенцією та Протоколами до неї може бути законним і мати легітимну мету, воно, однак, може не бути "необхідним в демократичному суспільстві". Іншими словами, втручання в права може бути непропорційним легітимній меті, яка переслідувалася при здійсненні такого втручання.

З огляду на це, рішення відповідача про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України за відсутності переконливих доказів на підтвердження наявності підстав для цього, визначених статтею 21 Закону України "Про громадянство", на думку суду, не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки його прийняття має істотні негативні наслідки для позивача, означає втрату нею громадянства України за відсутності іншого громадянства, порушує стійкий правовий і соціальний зв`язок позивача з державою, набутий впродовж років проживання в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ст. 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що рішення УДМС у Вінницькій області від 11.11.2020 про скасування рішення за № 03.2/14974 від 11.09.2017 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги в зобов`язальний частині належать до задоволення шляхом зобов`язання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.11.2020 №0501.4.1/19045-20 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 та направити інформацію до ДМС України про видалення з бази даних ДМС України інформації про недійсність паспортів на ім?я громадянки України ОСОБА_1 .

Що стосується вимоги про зобов?язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, суд зазначає, що відповідно протоколу про вилучення документа, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , вилучено, опечатано та такий зберігається у сейфі СЗ-ПИ (місце для зберігання речових доказів).

Тому, підстав для оформлення та видачі нового паспорта громадянина України для виїзду за кордон у суду немає.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 992,40 грн, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.11.2020 про скасування рішення за № 03.2/14974 від 11.09.2017 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 .

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.11.2020 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.09.2017 №03.2/14974 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 та направити інформацію до ДМС України про видалення з бази даних ДМС України інформації про недійсність паспорта, виданого на ім?я громадянки України ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна