Справа № 420/11132/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 03.08.2022 №12270-10108/Н-02/8-1500/22 у врахування при обчисленні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 23 червня 2022 року із врахуванням при обчисленні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2019, 2020 та 2021 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що до 23.06.2022 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 20.07.2022 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про обчислення її пенсії за віком з дати її призначення, включення до розрахунку стажу період роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України, так як кількість стажу суттєво впливає на розмір пенсії та застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, відповідач листом від 03.08.2022 р. № 12270-10108/Н-02/8-1500/22 відмовив у зарахуванні для обчислення пенсії стажу роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 так як необхідно надати довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1 та у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому обґрунтовуючи свою відмову, що здійснено переведення з одного виду пенсії на інший, а тому і застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки - 3764,40 грн., що передбачено пунктом 4-3 розділу XV Закону, проіндексована відповідно до частини 2 статті 42 Закону.

Також позивач зазначає, що фактично ОСОБА_1 не зверталася до Відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити пенсію за іншим законом, тобто мало місце призначення пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону.
Водночас ОСОБА_1 з 29.12.2010 року було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенси. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення з органів Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується копією трудової книжки.

Отже, враховуючи те, що в даному випадку мало місце саме призначення пенсії за віком за нормами іншого Закону, то показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, повинен враховуватись відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2019,2020, та 2021 роки, тобто за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Що стосується вимоги про зарахування до загального стажу роботи періодів роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України позивач зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка, оригінал, якої надавався до Відповідача для призначення пенсії і тому зменшення загального трудового стажу роботи з невідомих причин є порушенням конституційного права ОСОБА_1 на соціальний захист.

На переконання позивача, враховуючи те, що позивач при зверненні до органів Пенсійного фонду України надала всі необхідні документи, про недоліки яких чи посилання на їх відсутність не зазначено, посилання відповідача на неможливість врахування у страховий стаж періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України у зв`язку з тим, що відсутні відомості у системі персоніфікованого обліку, є безпідставними, оскільки вини ОСОБА_1 у цьому немає, такі відомості відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» подаються підприємствами, установами, організаціями, які виплачують заробітну плату, грошове забезпечення.

Окрім того, позивач з Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України 02 серпня 2022 року отримала листа від 02.08.2022 р. № 981/15/Н-424 з архівним витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.1996 року № 225, архівного витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.12.2010 року № 196-ос, архівну довідку про грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 за 1996-1999 роки, архівну довідку про грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 за 1999-2003 роки, архівну довідку про грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_3 за 2003-2010 роки та ксерокопії карток грошового забезпечення. Проте, відповідач відмовляється вищевказані документи прийняти для розрахунку моєї пенсії, так як вважає їх такими, що не відповідають формі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року №3-1.

Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у зв`язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 23.08.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Головного управління ПФУ в Одеській області належним чином завірену копію пенсійної справи позивача.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що Головне управління не погоджується з вимогами, викладеними у позовній заяві.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказує, що позивач з 29.12.2010 отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону країни «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 11.03.2022 позивач досягла 60 років (достатній вік для призначення пенсії за віком). Позивачку переведено за заявою від 23.06.2022 з пенсії за вислугу років по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головне управління призначило пенсію за віком та здійснює виплату з 01.07.2022 по даний час.

Представник відповідача вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 01.01.2004 по 28.12.2010 необхідно надати довідку, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1.

На переконання представника відповідача, оскільки позивачка з 29.12.2010 отримували пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то при розрахунку пенсії за віком правомірно врахована заробітна плата за 2014-2016 рр. - 3 764, 40 грн, що передбачено пунктом 4-3 розділу XV Закону, проіндексована відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону.

Також представник відповідача стверджує, що позивач помилково вважає призначення пенсії з 01.07.2022 саме за призначенням пенсії вперше, оскільки пенсія позивачу призначена раніше, а призначена пенсія вперше саме з 29.12.2010, отже призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.07.2022 є переходом з одного виду пенсії на інший.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що вважає висновки відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву такими, що не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, викладеними без доказів та такими, що порушують конституційні права позивача на отримання пенсії у розмірі, який розрахований відповідно до вимог діючого законодавства України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як вказує позивач та підтверджує відповідач, ОСОБА_1 з 29.12.2010 року призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

23.06.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії (з пенсії силових структур на цивільну).

До заяви додано: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання №378364; документ, який засвідчує особливий статус особи №864; заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк); паспорт № НОМЕР_4 ; свідоцтво про шлюб № НОМЕР_5 ; трудова книжка № НОМЕР_6 .

Відповідно до перерахунку пенсії від 04.07.2022 року, позивачу здійснено перерахунок пенсії з 23.06.2022 року, умови призначення Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вид перерахунку у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, та застосовано показник середнього заробітку по Україні за (2014-2016).

Розмір пенсії розрахований, як працюючій особі при страховому стажі 34 роки 11 місяців 19 днів, та з 23.06.2022 становить 5200,68 грн, де: 5123,32 грн - основний розмір пенсії за віком; 77,36 грн - доплата за 4 роки понаднормативного стажу.

Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просила для обчислення пенсії за віком з дати її призначення включити до розрахунку стажу період роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та про застосування для перерахунку пенсії середньої заробітної плати за 2019-2021 роки.

Листом від 03.08.2022 року №12270-10108/Н-02/8-1500/22 Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило позивачу про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Також в листі вказано, що для зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 01.01.2004 по 28.12.2010 необхідно надати довідку, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1.

Вважаючи протиправним застосування середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а не за 2019-2021 роки та відмову в зарахуванні стажу за період з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями ст. 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 8, 13 і 14 статті 11 цього закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом встановлено, що позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що сторонами не заперечується.

Проте, з 23.06.2022 позивачу виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, суд зазначає, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач звернувся вперше.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.

Таким чином, на переконання суду, в даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно при призначенні позивачу пенсії за віком з 23.06.2022 застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховано для обчислення пенсії, за 2014 - 2016 роки.

На підстав викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо зарахування стажу, суд зазначає таке.

Як вбачається з розрахунку страхового стажу від 23.06.2022 року, ОСОБА_1 розраховано страховий стаж, який склав 34 роки 11 місяців та 19 днів по періодам:

З 01.09.1979 по 30.06.1983 3 роки 10 місяців (навчання у вищих/середніх НЗ);

З 15.08.1983 по 13.04.1987 3 роки 7 місяців 29 днів;

З 11.07.1987 по 10.09.1987 2 місяці;

З 02.09.1987 по 29.12.1993 6 років 3 місяці 18 днів;

З 30.12.1993 по 05.03.1996 2 роки 2 місяці 6 днів;

З 06.03.1996 по 27.11.1996 8 місяців 22 дні;

З 28.11.1996 по 31.12.2003 7 років 1 місяці 4 днів;

З 18.04.2011 по 31.03.2022 11 місяців.

Не зараховано стаж роботи з 01.01.2004 року по 17.04.2011 року.

В свою чергу, відповідно до записів в трудовій книжці позивача, 26.11.1996 ОСОБА_1 зарахована на військову службу за контрактом в Державну прикордонну службу України (наказ №225 від 26.11.1996).

28.12.2010 позивач звільнена у відставку за ст. 26 ч. 6 п. «в» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наказ №196-ос від 28.12.2010).

Отже, згідно з записами в трудовій книжці позивача, остання безперервно проходила військову службу в Державній прикордонній службі України в період з 26.11.1996 року по 28.12.2010 року, проте страховий стаж зараховано лише за період з 28.11.1996 року по 31.12.2003 року.

На звернення позивач до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою в якій просила врахувати спірний період, відповідачем складено лист, в якому повідомлено про необхідність надання довідку, складену за формою, яка затверджена постановою правління ПФУ від 04.02.2021 року №3-1.

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_1 з 29.12.2010 року отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

У солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.

До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України №1056-IV собі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до п. 11 ст. 11 цього ж Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Частинами 1, 4 ст. 21 Закону України №1056-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (абз. 1 ч. 2 ст. 24 ЗУ №1056-IV).

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків. (абз. 2 ч. 2 ст. 24 ЗУ №1056-IV).

Разом з тим, відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. «в» ч.3 ст. 56 Закону України № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Отже, військовослужбовеці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та військова служба зараховується до стажу роботи.

В свою чергу, особа має право обирати вид пенсії, та переходити з одного виду пенсії на інший.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.

Згідно з пунктом 1.9 Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п. 2.1. Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

У разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, передбаченої пунктом 2 Порядку зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 р., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 770;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Відповідно до наданої відповідачем копії пенсійної справи, в матеріалах відсутні довідки органу, що призначає пенсію, за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) та за формою згідно з додатком 3 до Положення (форма ОК-2).

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів того, що за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії.

В свою чергу, суд зазначає, що з 29.12.2010 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. ст. 21 Закону України №1056-IV персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа

Отже доводи відповідача щодо відсутності у Головного управління відомостей про страховий стаж позивача за період з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року є необґрунтованими та безпідставними.

Слід зазначити, що жодних зауважень до поданої позивачем трудової книжки, як до основного документу, відповідачем не висловлено.

Крім того, відповідачем при прийнятті документів та призначенні пенсії з 23.06.2022 року не повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів для підтвердження стажу за період з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року, що не відповідає вимогам п. 1.9 Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.

Про те, що відповідачем не враховано зазначений період позивач дізналась з власної ініціативи з листа Головного управління, надісланого у відповідь на її заяву.

В свою чергу, матеріали справи містять архівні довідки, які в повній мірі підтверджують наявність у позивача страхового стажу за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, SeriesN 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Так, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 03.08.2022 №12270-10108/Н-02/8-1500/22 у врахування при обчисленні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди служби в Державній прикордонній службі України з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 23 червня 2022 року із врахуванням при обчисленні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2019, 2020 та 2021 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Згідно ч 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС країни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, ст.124 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 03.08.2022 №12270-10108/Н-02/8-1500/22 у врахування при обчисленні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди служби в Державній прикордонній службі України з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 23 червня 2022 року із врахуванням при обчисленні пенсії до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 28.12.2010 року в Державній прикордонній службі України та застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2019, 2020 та 2021 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні грн. 40 коп.), сплачені згідно квитанції №ПН634 від 18.08.2022 року, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, )

Суддя П.П. Марин