Справа № 200/14822/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року справа №200/14822/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі № 200/14822/21 (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії, скасувати рішення № 7237-6598/б-15/8-0500/21 від 14.07.2021 року,

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи позивача на ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року,

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за ст. 42 Закону № 1058 з урахуванням стажу та заробітної плати з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, 01.03.2018 року по 31.08.2020 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.06.2021 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, однак відповідачем було відмовлено в перерахунку та повідомлено, що право на перерахунок позивач набуде через два роки після попереднього перерахунку.

При цьому, позивачу не зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи на ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року, оскільки ДП «Селидіввугілля» не сплатило єдиний соціальний внесок за вказані періоди.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» 01.02.2020 року по 31.08.2020 року та до пільгового стажу позивача періоду роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2018 року по 31.01.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з червня 2021 року згідно ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та перерахувати пенсію з урахуванням стажу та заробітної плати за періоди 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.03.2018 по 31.08.2020.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

За матеріалами пенсійної справи страховий стаж позивача врахований по 31.12.2017 та складає 32 роки 2 місяці 6 днів, в тому числі стаж на підземних роботах за Списком № 1 рік 5 місяців 28 днів. Перерахунок пенсії позивача проведено 01.04.2022, страховий стаж враховано по 31.01.2020 відповідно до даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки відсутні відомості про сплату підприємством страхових внесків.

Період роботи з 01.03.2018 по 31.08.2020 не зараховано до пільгового та страхового стажу, оскільки позивачем не надано уточнюючої довідки на підтвердження пільгового характеру роботи в зазначений період. Для зарахування до пільгового стажу цього періоду позивачу необхідно у встановленому законом порядку звернутися до органів фонду з відповідною заявою та надати документи, які підтверджують пільговий характер роботи.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 01.11.2017 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон № 1058).

Відповідно до записів трудової книжки позивача:

- 27.05.2002 він прийнятий гірником підземним з ремонту гірничих виробок 3-го розряду з повним робочим днем в шахті ВАТ «Шахта Південнодонбаська № 3» (запис №16);

- 01.06.2005 реорганізовано ОП «Шахта Південнодонбаська № 3» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» (запис № 24);

- 24.02.2021 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (запис №25);

- 21.03.2011 прийнятий з випробувальним терміном 1 місяць гірничим очисного забою 4-го розряду з повним робочим днем в ВП «Шахта «Курахівська» ДП .«Селидіввугілля» (запис №26);

- 04.08.2020 звільнений згідно ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоров`я з виплатою допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та з виплатою допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків за стаж роботи у вугільній промисловості (запис № 32).

Довідкою від 06.08.09.2021 № 340 підтверджено, що у період з березня 2018 року по серпень 2020 року ОСОБА_1 на його заробітну плату проводилися нарахування єдиного внеску.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 в межах спірних правовідносин період роботи: з 01.03.2010 по 31.12.2010 зараховано до страхового та пільгового стажу за ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в; з 01.03.2018 по 31.01.2020 зараховано до страхового стажу.

На звернення позивача з питань перерахунку пенсії відповідач надав відповідь від 14.07.2021, в якій зазначено, що за матеріалами пенсійної справи страховий стаж позивача врахований по 31.12.2017 та складає 32 роки 2 місяці 6 днів, в тому числі стаж на підземних роботах за Списком № 1 рік 5 місяців 28 днів.

Пенсію розраховано із заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.10.2017 згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, яка складає 13337,01 грн., коефіцієнт заробітку після оптимізації 2,45771. Середня заробітна плата по народному господарству застосована за 2014-2016 роки, яка складає 5426,60 грн.

Вказано, що право на наступний перерахунок пенсії позивач набуде через два роки після попереднього перерахунку.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується пільговий характер роботи позивача у спірний період, а не сплата роботодавцем страхових внесків не може бути підставою для відмови робітнику в зарахуванні таких періодів до страхового стажу.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року.

Між тим, трудовою книжкою позивача підтверджується, що у зазначений період часу позивач працював гірничим очисного забою з повним робочим днем під землею в ВП «Шахта «Курахівська» ДП .«Селидіввугілля», тобто за процесією, яка визначена Списком №1.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Таким чином, в спірний період позивач працював на посаді, яка дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Є безпідставними доводи пенсійного органу, що для підтвердження пільгового характеру роботи позивача, необхідно надати уточнюючу довідку, оскільки записами в трудовій книжці підтверджується пільговий характер роботи позивача в спірний період його трудової діяльності з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На підставі частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень частини другої статті 20 Закону №1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною десятою статті 20 закону 31058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 106 Закону України № 1058-IVпередбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Отже, несвоєчасне виконання підприємством обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення йому пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

З огляду на викладене, відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року до страхового стажу.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії (…)

На підставі викладеного, в зв`язку з тим, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2020 та пільгового стажу період роботи з 01.03.2018 по 31.08.2020, тому дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії є протиправними.

Отже, ГУ ПФУ в Донецькій області зобов`язаний зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2020, до пільгового період з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року та здійснити перерахунок пенсії позивачу з червня 2021 року згідно статті 42 Закону №1058 з урахуванням зазначених періодів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі № 200/14822/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі № 200/14822/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 грудня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв