Справа № 200/13160/21Ухвалою Першого апеляційного адміністративного су
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року справа №200/13160/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року (головуючий суддя І інстанції Льговська Ю.М.), складеного у повному обсязі 29 серпня 2022 року у м. Слов`янськ Донецької області у справі № 200/13160/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправним рішення відповідача від 24 вересня 2021 року № 49 про призначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди з 21 вересня 2021 року та незарахування згідно з наданим Донецьким апеляційним судом розрахунком до стажу роботи, що дає позивачеві право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 50% частини навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів та періоду роботи (професійної діяльності) у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки;

зобов`язання відповідача провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 % від розміру суддівської винагороди судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

зобов`язання відповідача здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56 % від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши згідно з наданим Донецьким апеляційним судом розрахунком, окрім стажу роботи на посаді судді - 19 років 12 дні, також 50% частини навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів та стаж роботи (професійної діяльності) у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки, а всього 23 роки 09 місяців 09 днів, та виходячи із суми суддівської винагороди без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 21 вересня 2021 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24 вересня 2021 року № 49 в частині незарахування згідно з розрахунком Донецького апеляційного суду до стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів та стажу роботи (професійної діяльності) у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши згідно з наданим Донецьким апеляційним судом розрахунком до стажу, окрім стажу роботи на посаді судді - 19 років 12 дні, половину строку навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів та стаж роботи (професійної діяльності) у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки, а всього 23 роки 09 місяців 09 днів, з 21 вересня 2021 року із врахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стаж позивача на посаді судді становить 19 років 0 місяців 12 днів (тобто відсутній стаж роботи на посаді судді понад 20 років), відповідач вказує на відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що Указом Президента України від 13 серпня 2002 року № 712/2002 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області; постановою Верховної Ради України від 19 листопада 2009 року № 1737-VI обрана безстроково на посаду судді апеляційного суду Донецької області; наказом Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2021 року № 256/к/г - відрахована зі штату суду з 20 вересня 2021 року у зв`язку із поданням у відставку.

За розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 20 вересня 2021 року стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 09 місяців 09 днів, враховуючи половину строку навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів, стаж роботи у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки.

Рішенням відповідача від 24 вересня 2021 року № 49 про призначення довічного грошового утримання судді у відставці визначено, що стаж судді становить 19 років 0 місяців 12 днів, без врахування половини строку навчання в юридичному інституті та стажу роботи у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів; загальний процент розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці від заробітку встановлено в розмірі 50%.

Предметом спору є правомірність відмови позивачу у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги та визнав право позивача на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши окрім стажу роботи на посаді судді - 19 років 12 дні, половину строку навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів та стаж роботи (професійної діяльності) у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки, а всього 23 роки 09 місяців 09 днів, з 21 вересня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року

№ 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалось частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі Закон № 2862-XII) та Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95 (далі Указ № 584/95).

Згідно з абзацом 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII (із змінами, внесеними Законом від 24 лютого 1994 року № 4015-12) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Абзацом 2 статті 1 Указу № 584/95 в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, додатково встановлювалось, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, на підставі вищезазначених норм до стажу позивача на посаді судді підлягає зарахуванню згідно з наданим Донецьким апеляційним судом розрахунком половина строку навчання у вищому навчальному закладі, а саме 1 рік 10 місяців 28 днів.

Крім того, згідно з частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом від 12 липня 2018 року № 2509-VIII) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

За правовим висновком, який покладено в основу рішення Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом від 12 липня 2018 року № 2509-VIII) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Така правова позиція вмотивована тим, що зазначена норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зарахувати до стажу роботи на посаді судді також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-XII, яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Отже, на підставі вищезазначених норм до стажу позивача на посаді судді підлягає зарахуванню згідно з наданим Донецьким апеляційним судом розрахунком стаж роботи у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки.

Таким чином, стаж роботи на посаді судді позивача становить 23 роки 09 місяців 09 днів, що відповідає відомостям, зазначеним у розрахунку стажу, наданого Донецьким апеляційним судом.

Дані обставини підтверджені рішенням органу, який прийняв рішення про відставку судді (рішення Вищої ради правосуддя № 1964/0/15-21 від 09.09.2021 року)

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відтак, павильним є висновок суду першої інстанції про необхідність поновлення права позивача на отримання належного утримання судді у відставці шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши згідно з наданим Донецьким апеляційним судом розрахунком до стажу, окрім стажу роботи на посаді судді - 19 років 12 дні, половину строку навчання в юридичному інституті - 1 рік 10 місяців 28 днів та стаж роботи (професійної діяльності) у сфері права в Донецькій обласній колегії адвокатів - 03 роки, а всього 23 роки 09 місяців 09 днів.

При цьому, в даному випадку право на перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виникає у позивача з 21 вересня 2021 року

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 200/13160/21 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць