Справа № 200/3108/22
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року Справа№200/3108/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 83 від 02.09.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 83 від 02.09.2021 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 26 серпня 2021 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, пенсійним органом було відмовлено йому у призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю пільгового стажу. Так, відповідачем при розрахунку стражу не було враховано роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, період роботи позивача з 02.03.2020 по 25.01.2021 не був зарахований до пільгового стажу, оскільки довідки, які підтверджують пільговий характер роботи, видані не відповідною установою.

Поряд з цим, позивач вказує, що на адвокатський запит його представника йому було надано розрахунок пільгового стажу з якого вбачається, що пенсійним органом також не було враховано інші періоди роботи. Проте, на переконання позивача, ним було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області всі необхідні документи, що підтверджують зайнятість на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії № 83 від 02.09.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2021 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи:

з 09.10.1992 по 17.02.1993 на шахті «Піонер» в якості учня прохідника;

з 15.03.2009 по 30.04.2009 та з 21.07.2009 по 01.08.2009 у ТОВ «Донвуглепоставка» в якості машиніста ГВМ з повним робочим днем у шахті;

з 29.03.2010 по 02.04.2010, з 10.11.2010 по 24.12.2010 та з 03.01.2011 по 10.01.2011 у ТОВ «Техінновація» у якості горноробочого очисного забою з повним робочим днем у шахті;

з 12.05.2014 по 31.05.2014 та з 04.09.2014 по 15.09.2014 на ТОВ «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» у якості прохідника підземного з повним робочим днем у шахті;

з 24.09.2014 по 11.11.2014 в ТОВ «Технологія вуглездобич» в якості машиніста гірничих виємкових машин з повним робочим днем у шахті;

з 05.06.2019 по 22.11.2019 у ТОВ «Корум-Шахтоспецбуд» в якості машиніста гірничих виємкових машин з повним робочим днем у шахті;

з 02.03.2020 по 25.01.2021 у ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» в якості машиніста гірничих виємкових машин підземного з повним робочим днем у шахті з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцполітики від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідачем було надано відзив на позов. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами представник пенсійного органу зазначає, що ОСОБА_1 звертався до Пенсійного фонду України із заявою від 26.08.2021 за призначенням пенсії незалежно від віку відповідно частини 3 статті 114 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Головним управлінням ПФУ в Донецькій області було опрацьовано заяву позивача та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Відповідно до наданих документів та даних з відомостей персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 складав 43 роки 08 місяців 04 дні, в тому числі 22 роки 08 місяців 23 дні пільгового стажу, а тому рішенням Головного управління від 02.09.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

В подальшому, за результатами розгляду електронної відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 було виявлено некоректний розрахунок пільгового стажу згідно з заявою позивача про призначення пенсії від 26.08.2021. Після перегляду зазначеної відмовної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 склав 22 роки 7 місяців 27 днів, з них стаж роботи в підземних умовах з урахуванням кратності 23 роки 05 місяців 28 днів. ОСОБА_1 було повторно направлено рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.01.2022 за заявою про призначення пенсії від 26.08.2021, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, визначеного частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До пільгового стажу роботи не зараховано період роботи заявника з 02.03.2020 по 25.01.2021 на підприємстві шахта Добропільська згідно з наданою довідкою № 228 від 22.07.2021, виданої ВП Шахтоуправління Добропільське ДП Добропіллявугілля-видобуток, оскільки ДП Добропіллявугілля-видобуток не є правонаступником шахти Добропільська. Крім того, до пільгового стажу позивача не було враховано перебування позивача у простої, прогулах та у відпустках без збереження заробітної плати, адже простій та відпустки не були пов`язані з виробничою необхідністю.

З наведених підстав, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 22.02.2022 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 83 від 02.09.2021 та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/3108/22. Розгляд адміністративної справи № 200/3108/22 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

17 жовтня 2022 року суд ухвалою витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області копію пенсійної справи позивача; інформацію щодо того, яким саме територіальним підрозділом Пенсійного фонду України було розглянуто заяву позивача та винесено рішення № 83 від 02.09.2021; рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.01.2022 та розрахунок стажу до нього; докази на підтвердження перебування позивача у відпустках чи простої.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України із зареєстрованим місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта № НОМЕР_2 , копія довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1537 від 19.12.2018 та копія картки платника податків (а.с.10-13).

Суд зазначає, що згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.07.1992 у період з 09.10.1992 по 17.02.1993 позивач працював учнем прохідника підземного (а.с.25). Довідкою № 127 від 22.03.2021 підтверджено, що у вказаний період ОСОБА_1 працював учнем прохідника підземного та отримував заробітну плату з розрахунку годинної тарифної ставки робітника, що працює під землею за професією прохідник підземний (а.с.53).

До пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи з 15.03.2009 по 30.04.2009 та з 21.07.2009 по 01.08.2009. Водночас, записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 підтверджено, що у період з 28.11.2008 по 01.08.2009 останній працював повний робочий день під землею (а.с.34).

До пільгового стажу також не було враховано період з 29.03.2010 по 02.04.2010, з 10.11.2010 по 24.12.2010 та з 03.01.2011 по 10.01.2011. Проте у трудовій книжці серії НОМЕР_3 засвідчено, що у період з 16.03.2010 по 10.01.2011 ОСОБА_1 , працював гірничим робітником очисного вибою (а.с.34 зворотній бік).

До пільгового стажу також не було враховано період з 12.05.2014 по 31.05.2014 та з 04.09.2014 по 15.09.2014. Проте у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 27.01.2014 засвідчено, що у період з 27.01.2014 по 15.09.2014 ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею (а.с.37).

Крім того, у період з 24.09.2014 по 11.11.2014 позивач працював повний робочий день під землею, що підтверджується записами 47-48 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 27.01.2014 (а.с.38). Втім, вказаний період не було враховано до пільгового стажу позивача. Та лише період з 24.09.2014 по 30.09.2014 зараховано до страхового стажу.

Копіями дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 від 13.02.2012 підтверджено, що з 05.06.2019 по 22.11.2019 ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею (а.с.44-45). Водночас, до страхового стажу зараховано період з 05.06.2019 по 31.10.2019, а період з 01.11.2019 по 22.11.2019 до страхового стажу відповідачем не зараховано.

Судом з дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 від 13.02.2012 встановлено, що, зокрема, у період з 02.03.2020 по 25.01.2021 позивач працював на підземних роботах, які дають право на зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи (а.с.46-47).

Разом з тим, у період з 01.04.2020 по 12.07.2020 позивач перебував у простої (ББУ), про що свідчить довідка № 228 від 22.07.2021 (а.с.65).

26.08.2021 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.88).

Проте, рішенням відповідача від 02.09.2021 № 83 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. Так, зі змісту вказаного рішення вбачається, що страховий стаж позивача складає 43 роки 08 місяців 04 дні, пільговий стаж - 22 роки 08 місяців 23 дні. У вказаному рішенні зазначено, що до страхового та пільгового стажів зараховано всі періоди. Проте, у зв`язку з тим, що пільговий стаж позивача є меншим ніж 25 років, останньому відмовлено у призначенні пенсії (а.с.97).

28.12.2021 позивач через свого представника звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про надання інформації щодо підстав відмови у призначенні пенсії, а також інформації щодо тих періодів, які не були зараховані до пільгового стажу.

06 січня 2022 року відповідачем було переглянуто пенсійну справу позивача та винесено рішення № 83. Згідно з вказаним рішенням до підземного стажу позивача не було враховано період роботи з 02.03.2020 по 25.01.2021, на підставі наданої довідки № 228 від 22.07.2021, виданої ВП Шахтоуправління Добропільське ДП Добропіллявугілля-видобуток, оскільки ДП Добропіллявугілля-видобуток не є правонаступником шахти Добропільська. Отже страховий стаж позивача складає 22 роки 07 місяців 27 днів, з них стаж роботи на підземних умовах відповідно до ст.14-20 - 18 років 05 місяців 06 днів, ст. 14-25 - 06 місяців 22 дні, з урахуванням кратності - 23 роки 07 місяців 10 днів. У зв`язку з недостатністю необхідного пільгового стажу, позивачу було відмовлено в призначення пенсії (а.с.96).

Також відповідачем було надано відповідь на звернення представниці позивача від 13.01.2022 № 05001502-8/6103, з якої вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, визначеного ч. 3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи противною відмову пенсійного органу у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно з п. 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на пільгових роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Судом встановлено, що у періоди з 09.10.1992 по 17.02.1993, з 15.03.2009 по 30.04.2009 та з 21.07.2009 по 01.08.2009, з 29.03.2010 по 02.04.2010, з 10.11.2010 по 24.12.2010 та з 03.01.2011 по 10.01.2011, з 12.05.2014 по 31.05.2014 та з 04.09.2014 по 15.09.2014, з 24.09.2014 по 11.11.2014, з 05.06.2019 по 22.11.2019, з 02.03.2020 по 25.01.2021 ОСОБА_2 працював на посадах, що визначені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, до пільгового стажу позивача відповідачем протиправно не зараховано спірні період роботи, оскільки судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином.

Крім того, періоди роботи з 01.10.2014 по 11.11.2014 та з 01.11.2019 по 22.11.2019 не зараховано ані до страхового, ані до пільгового стажів позивача.

Відповідачем не надано доказів, що у спірні періоди позивач перебував у простої чи у відпустках без збереження заробітної плати (крім періоду з 01.04.2020 по 12.07.2020).

Щодо зарахування періоду з 01.04.2020 по 12.07.2020 суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, позивач у період з 02.03.2020 по 25.01.2021 працював у ВСП Шахтоуправління Добропільське ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля.

Відповідно до довідки ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» № 228 від 22.07.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, з 01.04.2020 по 12.07.2020 простой ББУ (а.с.65).

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі № 423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у довідці ВСП Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» не розшифровано - простой ББУ, через що позивачем не доведений зв`язок простою з виробничою необхідністю.

Право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк або подання додаткових документів має застосовуватися органом Пенсійного фонду з урахуванням пункту 1 статті 7 Закону № 1058, згідно з яким загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду. Тобто у разі можливості усунення недоліків у поданих документах, орган Пенсійного фонду має повідомити про це зацікавлену особу та зажадати такого усунення, а не відмовляти одразу з формальних підстав. Відмова у призначенні (перерахунку) пенсії повинна свідчити про відсутність у особи відповідного права, бути остаточною на час розгляду відповідного звернення компетентним органом. Таке відповідатиме принципу правової визначеності та належного урядування, про необхідність дотримання яких неодноразово вказувалося у рішеннях ЄСПЛ.

Не зважаючи на наявність відповідного права, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можливо було б підтвердити зв`язок простою ВСП Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» у спірний період роботи позивача з виробничою необхідністю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами (трудовою книжкою, довідкою ВП «Шахтоуправління «Добропільське» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» № 228 від 22.07.2021) не спростовується, що період простою з 01.04.2020 по 12.07.2020 стався через виробничу необхідність, а тому період роботи позивача саме з 01.04.2020 р по 01.05.2020 - один місяць простою в календарному році, має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Отже, період роботи позивача з 02.03.2020 по 25.01.2021 підлягає зарахуванню з 02.03.2020 по 01.05.2020 та з 13.07.2020 по 25.01.2021.

Враховуючи той факт, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 83 від 02.09.2021 ґрунтується саме на невірному визначенні страхового та пільгового стажу, суд вважає його таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, враховуючи приписи статей 9 та 245 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.01.2022 № 83, скільки вказаним рішення було внесено зміни до основного рішення № 83 від 02.09.2021.

Разом з тим, позивач у своїх позовних вимогах просить суд визнати спірне рішення незаконним, проте враховуючи приписи ст. 245 КАС суд вважає за можливе змінити спосіб захисту порушеного права позивача та визнати рішення протиправним.

Зважаючи на той факт, що заява позивача була розглянута саме Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд вважає за необхідне зобов`язати останнього повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 26.08.2021 із урахуванням висновків суду та зарахуванням спірних періодів роботи.

Щодо застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок нарахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.

Між тим, зміст положень статті 14 та частини шостої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 18 липня 2019 року справа № 826/2426/16 листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні були довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого статтями 14 та частиною шостою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 викладено Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі №212/1743/17-а.

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, суд вважає, що відповідач правомірно не прийняв до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.

Отже, на переконання суду, розрахунок стажу роботи позивача необхідно здійснювати без врахування вимог роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, а тому вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області під час розгляду заяви врахувати роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 є такими, що не підлягають задоволенню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торіха проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 83 від 02.09.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суми судового збору у розмірі 800, 00 грн, адже саме вказаним органом було відмовлено у призначенні пенсії позивачу.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання незаконним та скасування рішення № 83 від 02.09.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області «Про відмову у призначенні пенсії» від 02.09.2021 № 83, яке винесено відносно ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.01.2022 № 83, яке винесено відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2021 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 09.10.1992 по 17.02.1993, з 15.03.2009 по 30.04.2009, з 21.07.2009 по 01.08.2009, з 29.03.2010 по 02.04.2010, з 10.11.2010 по 24.12.2010, з 03.01.2011 по 10.01.2011, з 12.05.2014 по 31.05.2014, з 04.09.2014 по 15.09.2014, з 24.09.2014 по 11.11.2014, з 05.06.2019 по 22.11.2019, з 02.03.2020 по 01.05.2020 та з 13.07.2020 по 25.01.2021, а також до страхового стажу періоди з 01.10.2014 по 11.11.2014 та з 01.11.2019 по 22.11.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800, 00 грн (вісімсот гривень).

В решті заявлених вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Голуб