Справа № 727/10124/22
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/102/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря - Макогон А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до патрульного інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

Установив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до патрульного інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6090604 від 29.10.2022, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 29.10.2022 о 07 год. 12 хв., по вул. Гагаріна, 66-В, в м. Чернівці, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» ML 270, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обладнаним пасками безпеки був не пристебнутим паском безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, й винесено постанову серії ЕАР № 6090604 від 29.10.2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

З винесеною постановою позивач не згідний, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, що також вбачається із відеозаписів з боді-камер патрульних поліцейських. Вважає, що дії поліцейського щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є протиправними.

Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Так, оскаржувана постанова складалася поліцейським без врахування його зауважень та заперечень, наявних відеозаписів з камер мого відеореєстратора та фактичних обставин справи.

Доказів правопорушення не надано, факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за порушення порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субъекта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2.3 "В" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту -ПДР) визначено, що на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

Так, 29.10.2022 року о 07 год. 11 хв. позивач ОСОБА_1 почав рух по вул. Гагаріна, 66 -В, в м. Чернівці, з дотриманням правил дорожнього руху та з пристебнутим ременем безпеки.

На місці зупинки, позивач надав працівникам поліції пояснення, зауважив, що автомобіль обладнаний засобами пасивної безпеки та він користувався ними, не порушив п.2.3 В ПДР. Однак, не дивлячись на наведені ним обставини та докази, на нього було постанову про накладення стягнення.

Окрім цього, слід зауважити, що відповідно до п. 3 оскарженої постанови від 29.10.2022, вбачається, що справа розглянута інспектором УПП в Чернівецькій області ОСОБА_2., а згідно записів з боді - камер вбачається, що справу розглядає інспектор УПП ОСОБА_3.

Згідно з статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Посилання на здійснення поліцейським відеофіксації порушення оскаржувана постанова не містить.

Позивачем не заперечується наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу (у т.ч. в даному випадку), в такому випадку правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову ЕАР № 6090604 від 29.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

21.11.2022 суддя своєю ухвалою прийняла та відкрила провадження у справі № 727/10124/22 та призначила справу до розгляду.

07.12.2022 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ознайомившись із змістом та вимогами адміністративного позову категорично не погоджується з вимогами громадянина ОСОБА_1 (далі - Позивач), вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного.

1.Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення

З матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 29.10.2022 року приблизно о 07 год. 12 хв. інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було виявлено, що водій автомобіля Mercedes-Benz ML 270 з д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Чернівці, вул. Гагаріна, 66-В, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 в Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, якими визначено, що водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники. ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів. не пристебнутих ременями безпеки.

Лейтенант поліції ОСОБА_2. представилася Позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, поліцейським було роз`яснено Позивачеві його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Позивач від отримання копії постанови на місці відмовився, що підтверджується відповідним записом у бланку постанови.

2.Щодо вимоги визнання протиправною та скасування постанови

Відповідно до п. 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху України.

Кодексом України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 р. № 8073-Х (КУпАП), а саме: ч. 1 ст. 222 встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме: порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Завдання адміністративних судів визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення

Щ яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Саме цією правовою нормою визначено перелік критеріїв, недотримання яких, при здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх функцій, може слугувати підставою для скасування відповідного рішення (скасування постанови).

Враховуючи те, що виявлення та припинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху є прямим обов`язком відповідача відповідно до законодавства України, та те, що позивач не зазначив у позовній заяві щодо порушення відповідачем будь-якого із зазначених вище принципів, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Відповідно, пояснення, які Позивач виклав у позовній заяві повністю суперечать його поясненням під час розгляду справи. З огляду на це, вважаємо, що викладене в позовній заяві є обставинами, які потребують доказуванню з боку Позивача, оскільки вони суперечать іншим доказам, наявним у справі та не свідчать про незаконність дій або рішень з боку суб`єкта владних повноважень, яким виступає Позивач.

Надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Також слід зазначити, що долучений відеозапис містить файл, на якому зафіксовано період від моменту зупинки транспортного засобу, розгляду справи про адміністративне правопорушення до вручення копії постанови, чим було завершено розгляд справи, а тому відеозйомка велася безперервно та містить необхідну доказову інформацію у справі.

Згідно з вимогами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини п`ятої статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VІІІ, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Так, в даному випадку, зупинку позивача було здійснено екіпажем патрульної поліції УПП в Чернівецькій області до складу якого входили, згідно з наявними матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому, з дослідженого відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, вбачається, як працівник поліції ОСОБА_3 , представився водію, пояснив причину зупинки та порушення ПДР України, провів, від імені органів Національної поліції, в межах наданих повноважень, розгляд справи про адміністративне правопорушення. Більше того, у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, здійснив розгляд справи на місці вчинення правопорушення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, також позивачу роз`яснено її права і обов`язки.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський повідомив, що буде винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, працівником органів і підрозділів Національної поліції, розгляд справи здійснено відповідно до покладених на нього повноважень та відповідно із, передбаченою законодавством, процедурою.

Той факт, що постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено ОСОБА_2 за наявної технічної можливості, в електронній формі у виді стрічки на мобільному логістичному пристрої, яка і вручала копію постанови позивачу не спростовує " дійсності обставин у ній вказаних та не може бути безумовною підставою для її скасування.

Крім того, постанова про накладення адміністративного стягнення, містить інформацію щодо особи правопорушниці та обставин скоєння нею правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч.2 ст. 283 КУпАП. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено на позивача відповідно до статті 33 КУпАП та у межах, передбачених санкцією ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відтак, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 року у справі № 726/1051/22.

Як вбачається із відеозапису, який був здійснений на нагрудний відеореєстратор працівників поліції, то на ньому не вбачаються будь-які маніпуляції Позивача щодо відстебування ременя безпеки перед виходом із транспортного засобу. Також, відеозаписом зафіксовано, що Позивач не був пристебнутий ременем безпеки на момент зупинки транспортного засобу. Поліцейський прийшов до висновку, що Позивач керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки.

Така ж правова позиція зафіксована у рішенні від 15.11.2022 року Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/8611/22.

Підтвердженням правомірності дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача є відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовані факт правопорушення, процес розгляду адміністративної справи та винесення рішення відносно Позивача.

Няттяним в судове засідання відеозаписом в повній мірі підтверджується факт, що саме Позивач при зазначених обставинах був водієм вказаного в постанові транспортного засобу та факт керування транспортним засобом Позивачем з порушенням вимог п.п. 2.3 .В ПДР України.

З приводу зазначеного позивачем попереднього орієнтованого розміру судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 гривень, необхідно зазначити, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безошіатнЦр Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 ст. 16 КАС України встановлено, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. З ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На думку сторони відповідача витрати на оплату послуг адвоката не є співмірними з складністю справи та виконаних ним робіт а також ціною позову. Послуги адвоката не можуть коштувати 10 000 гривень за підготовку позову, метою якого є скасування постанови про адміністративне правопорушення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Необхідно зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже підготовка цієї справи в суді першої інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи, (вказана позиція збігається з висновком колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2019 року по справі № 203/627/18 та рішення Верховного суду по справі № 756/2114/17 та № 911/3386/17).

Таким чином, з огляду на все вищезазначене, в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова серії ЕАР № 6090604 від 29.10.2022 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи Позивача безпідставні, необґрунтовані.

Враховуючи все вищевикладене та керуючись статтями 42, 44, 46, 47, 55, 60, КАС України, просили суд в задоволенні позовних вимог громадянина ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі;

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; суду надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML 270 CDI, державний номер НОМЕР_2 , 29.10.2022 о 07 годині 12 хвилини у м. Чернівці по вул. Гагаріна, 66-В, будучи обладнаним пасками безпеки був не пристебнутим паском безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, що є порушенням ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Прийняте по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022, протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML 270 CDI, державний номер НОМЕР_2 , 29.10.2022 о 07 годині 12 хвилини у м. Чернівці вул. Гагаріна, 66-В, будучи обладнаним пасками безпеки був не пристебнутим паском безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, що є порушенням ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.3 в. Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022 відносно позивача ОСОБА_1 вбачається, що до неї, як доказ вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не надано відео з бодікамери. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис .

Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.2.3 в ПДР України, відповідачем надано до відзиву відео з бодікамери, на які відповідач посилається у відзиві на позов, втім, посилання на яке відсутнє в постанові, що оскаржується.

Статтею 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

На підставі вище викладеного, суд доходить висновку, що відео, що долучене відповідачем до відзиву на позов і, на яке відсутнє посилання в постанові, що оскаржується, не є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Таким чином, відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

Отже, судом встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та правомірності свого рішення, відповідачем не надані належні, допустимі та достатні докази.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до патрульного інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до патрульного інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6090604 від 29.10.2022, виготовлену не друкарським засобом, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: патрульний інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження за адресою: вул. Заводська, буд. 22, м. Чернівці, 58023, Україна, .

Повний текст судового рішення складено 13.12.2022.

Суддя Ю. О. Калмикова