Справа № 200/5051/22
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 грудня 2022 року Справа №200/5051/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Лазарєв В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо виключення за відсутності вибору позивача при призначенні пенсії 01.12.2014 року із підрахунку заробітної плати автоматизованим способом періодів страхового стажу, всупереч ч. 1 ст. 40 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 07.07.2014 року); 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача що до непроведенні перерахунку пенсії у 2018-2022 роках відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" провести перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 N 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 N 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" та Постанови КМУ від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» із врахуванням суми доплат до попереднього розміру пенсій - доплати до старого основного розміру пенсії, а саме із застосуванням показників середньої зарплати: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 6186,32 грн (показник середньої зарплати за 2014-2016 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки); з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 7763,17 грн. (показник середньої зарплати за 2017-2019 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки) з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 9118,81 грн. (показник середньої зарплати за 2018-2020 роки); з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року 10395,44 грн. (показник середньої зарплати за 2019-2021 роки), та виплатити несплачену різницю пенсії з врахуванням вже виплачених сум.

06 грудня 2022 року позовна заява була залишена без руху, позивачеві надано строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вказаної ухвали суду 06 грудня 2022 року до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду. У вказаному клопотанні позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права у зв`язку з відсутністю строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. Інших поважних причин позивачем не зазначено.

Разом з цим, позивач звертає увагу на правову позицію у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у справі № 815/460/18, Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 від 20 травня 2020 року (справа № 815/1226/18), у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), 29 листопада 2019 року у справі № 642/7479/16-а, 30 січня 2020 року у справі № 554/5119/16-а, 23 липня 2020 року у справі № 761/28365/16-а.

Розглянувши вищевказану заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Правова конструкція «в межах встановленого законом строку звернення до адміністративного суду» означає, що позов має подаватись лише в тих часових обмеженнях, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

В силу приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо виключення за відсутності вибору позивача при призначенні пенсії 01.12.2014 року із підрахунку заробітної плати автоматизованим способом періодів страхового стажу, всупереч ч. 1 ст. 40 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 07.07.2014 року), визнати протиправною бездіяльність відповідача що до непроведенні перерахунку пенсії у 2018-2022 роках та зобов`язати провести перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії із застосуванням показників середньої зарплати: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 6186,32 грн (показник середньої зарплати за 2014-2016 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки); з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 7763,17 грн. (показник середньої зарплати за 2017-2019 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки) з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 9118,81 грн. (показник середньої зарплати за 2018-2020 роки); з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року 10395,44 грн. (показник середньої зарплати за 2019-2021 роки).

З відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду 29.11.2022 року. Тобто, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду із даним позовом.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є періодичним щомісячним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий розрахунок пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19.

Так, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, передусім, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. А отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

За таких обставин, отримання позивачем листа № 5082-С-01 від 23.10.2019 року у відповідь не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почава вчиняти через понад 5 років з моменту, коли отримав пенсію у меншому, на його думку розмірі.

Суд врахована правовий висновок Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №200/115/21-а.

До того ж, як свідчать матеріали справи, звертаючись у жовтні 2019 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, позивачка вже вважав, що у період з грудня 2014 року його пенсія обчислювалася та виплачувалася не у встановленому Законом розмірі.

Щодо посилань на положення статті 87 Закону №1788-ХІІ та статті 46 Закону № 1058-IV, то такі є безпідставними, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.

Згідно частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вимоги чинного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виключення за відсутності вибору позивача при призначенні пенсії 01.12.2014 року із підрахунку заробітної плати автоматизованим способом періодів страхового стажу, всупереч ч. 1 ст. 40 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 07.07.2014 року), визнання протиправною бездіяльності відповідача що до непроведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року по 28.05.2022 року та зобов`язання провести перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії із застосуванням показників середньої зарплати: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 6186,32 грн (показник середньої зарплати за 2014-2016 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки); з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 7763,17 грн. (показник середньої зарплати за 2017-2019 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки) з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 9118,81 грн. (показник середньої зарплати за 2018-2020 роки); з 01.01.2022 року по 28.05.2022 року 10395,44 грн. (показник середньої зарплати за 2019-2021 роки).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 122, 123, 126, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виключення за відсутності вибору позивача при призначенні пенсії 01.12.2014 року із підрахунку заробітної плати автоматизованим способом періодів страхового стажу, всупереч ч. 1 ст. 40 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 07.07.2014 року), визнання протиправною бездіяльності відповідача що до непроведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року по 28.05.2022 року та зобов`язання провести перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії із застосуванням показників середньої зарплати: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 6186,32 грн (показник середньої зарплати за 2014-2016 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки); з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 7763,17 грн. (показник середньої зарплати за 2017-2019 роки); з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 6188,89 грн. (показник середньої зарплати за 2016-2018 роки) з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 9118,81 грн. (показник середньої зарплати за 2018-2020 роки); з 01.01.2022 року по 28.05.2022 року 10395,44 грн. (показник середньої зарплати за 2019-2021 роки).

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Лазарєв