Справа № 140/4266/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4266/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 ОСОБА_2 ) звернулися в суд з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа) про визнання протиправним та скасування пункту 2 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 № 38 щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити і виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю сина ОСОБА_2 у порядку і розмірах, визначених чинним законодавством.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 2 оскаржуваного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 № 38 позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як батькам померлого старшого лейтенанта ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_2 не був військовослужбовцем та його смерть настала понад річний термін після звільнення з військової служби.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають вказане рішення протиправним та таким, що порушує їхні законні права та інтереси, з огляду на те, що захворювання їхнього сина ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби (по захисту Батьківщини). Посилаючись на постанови Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №761/18099/15-а, від 13.05.2020 у справі №489/4898/16-а та від 28.01.2020 у справі №2240/2957/18 зазначають, що одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Ухвалою суду від 13.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 13.06.2022 провадження в даній адміністративній справі було зупинено до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що станом на день виникнення у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги, тобто на день смерті ОСОБА_2 , що зазначена у свідоцтві про смерть (№100 від 10.06.2021), законодавством України було передбачено, що така виплата призначається і виплачується у разі смерті особи, звільненої з військової служби, та якщо її смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби. Оскільки старшого лейтенанта ОСОБА_2 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з 07.07.2019, а його смерть настала 10.06.2021, тобто з моменту звільнення з військової служби і до моменту смерті пройшло майже 2 роки, що перевищує встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком № 975 річний термін (365 днів), відтак у Міністерства оборони України були відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалами суду від 15.09.2022 клопотання представника позивачів про поновлення провадження у справі задоволено та поновлено провадження у даній справі; клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву задоволено та поновлено Міністерству оборони України строк для подання відзиву.

Інших заяв по суті справи від учасників справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.10.1988.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 помічника служби тилу, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 25.06.2019 №192 з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у військовий час) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 07.07.2019 виключено зі списків особового складу частини.

10.06.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть від 10.06.2021, виданого приватною лікарнею «Центр охорони здоров`я «Анадолу», офіційний переклад якого наявний в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 08 від 11.01.2022 захворювання ОСОБА_2 , 1988 року народження, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , захворювання і причина смерті, так пов`язані із захистом Батьківщини.

03.02.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина ОСОБА_2

25.03.2022 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, яке оформлене протоколом засідання №38 від 25.03.2022 та затверджене Міністром оборони України 25.03.2022, пунктом 2 якого відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, зокрема батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 старшого лейтенанта ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до свідоцтва про смерть №100 від 10.06.2021 смерть настала 10.06.2021, а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.07.2019 №144 старшого лейтенанта ОСОБА_2 виключено зі списків частини 07.07.2019, тобто до дня смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. Виплата, одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, здійснюється за умови, що смерть настала протягом року після звільнення з військової служби. Ця норма запроваджена Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018. Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (07.07.2019).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Як передбачено статтею 16-1 Закону №2011-XIІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників (частина перша статті 16-3 Закону №2011-XIІ).

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975; тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, Закон №2011-XII та Порядок № 975, у редакціях, чинних на момент смерті ОСОБА_2 (10.06.2021), містять положення про наявність права у членів сім`ї, батьків та утриманців на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті особи, звільненої з військової служби, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, але умови отримання одноразової грошової допомоги з цих підстав законодавцем обмежено певним часом - якщо смерть настала протягом року після звільнення її з військової служби.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються саме на пункти 1, 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 №2522-VIII та на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.02.2018 у справі №761/18099/15-а, від 13.05.2020 у справі №489/4898/16-а та від 28.01.2020 у справі №2240/2957/18, які полягають у такому: «зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби. Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження».

Разом з тим, суд зауважує, такі правові висновки Верховного Суду стосується застосування пунктів 1, 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 № 2522-VIII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 № 2522-VIII (набрав чинності 13.10.2018) норми, зокрема пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII істотно змінено, внаслідок чого вони набули такого змісту: «одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби».

Суд зазначає, що юридичним фактом, що є підставою виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців померлого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є подія смерті військовослужбовця, а днем виникнення права - дата смерті. Тому правила щодо призначення та виплати допомоги регулюються положеннями законодавства, яке було чинним саме на той момент.

Системний аналіз пункту 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, у редакції, яка була чинною на дату смерті ОСОБА_2 (10.06.2021) дає підстави для висновків, що виникнення права на одноразову грошову допомогу пов`язано із такими юридичними фактами: по-перше - смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби; по-друге - смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; по-третє - смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У перших двох випадках йдеться про смерть діючих військовослужбовців.

У третьому випадку, підставою для призначення та виплати допомоги є смерть особи, звільненої з військової служби. Однак законодавець передбачив, що для виникнення права на допомогу необхідним є одночасне існування таких умов: 1) смерть особи, звільненої з військової служби, настала протягом року після звільнення; 2) смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини 07.07.2019, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, настання смерті ОСОБА_2 відбулося після сплину одного року після звільнення, а тому одна із обов`язкових умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги не дотримана. При цьому, та обставина, що у витязі з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №8 від 11.01.2022 встановлено, що захворювання та причини смерті ОСОБА_2 «пов`язані із захистом Батьківщини» не є підставою для призначення бажаної для позивачів допомоги, оскільки перша із двох обов`язкових умов для отримання допомоги не дотримана.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не набули права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 з тієї підстави, що між датою звільнення його зі служби та датою його смерті минуло більше року.

Посилання у позовній заяві на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а, від 13.05.2020 у справі №489/4898/16-а та від 28.01.2020 у справі №2240/2957/18, суд не може взяти до уваги, оскільки, як зазначалось вище, такі сформовані за іншого нормативно-правового регулювання. Судом у даній справі положення Закону №2011-XII та Порядку № 975 застосовуються у редакціях, чинних станом на дату смерті ОСОБА_2 - 10.06.2021.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пункт 2 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання №38 від 25.03.2022, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обгрунтованим та правомірним, відтак у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко