Справа № 580/6049/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
09 грудня 2022 року справа № 580/6049/22
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи №580/6049/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

0612.2022 вх. №38015/22 позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:
- визнати протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.08.2022 №ФР 35896;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.08.2022 №ФР 35896.
Додатково просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн.
Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 КАС України, тому залишається без руху для усунення недоліків.
Під обчисленням розуміється процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення (висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18, від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19).
Відповідно до п.4 частини 5 статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Згідно з п.9 частини 5 статті 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Варто зазначити, що позивач формує вимоги, обираючи спосіб захисту, що не передбачений у частині 1 статті 5 КАС України, позаяк формує позовну вимогу «визнати протиправну відмову» та «зобов`язання нарахувати та виплатити» є різними способами захисту порушеного права, для кожного з яких встановлено окремих порядок реалізації.
Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, на звернення до адміністративного суду, якщо особа вважає, що суб`єктом владних повноважень порушені права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в права.
Позивач у позові зазначає, що дії відповідача є незаконними щодо не здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 призводять до звуження змісту та обсягу прав у сфері пенсійного забезпечення, проте у порушення п.4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України не зазначив про захист якого саме права просить, не надає докази про розпорядження відповідача за вказаний період про здійснені нарахування, не надає грошового атестату, довідок про розмір грошового забезпечення, що використані під час призначення пенсії та під час перерахунків. Позивач обирає неналежний (невідповідний формалізованому визначенню ні п.3, ні п.4) спосіб захисту частини 1 статті 5 КАС України.
Позивач у позовній заяві з покликанням на ч. 3 статті 51 Закону №2262 стверджує, що «перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком», проте доказів щодо рішень КМУ про зміну розміру якої саме складової грошового забезпечення позивача у зв`язку із підвищенням пенсії не надає. Позивач доказів підтвердження вини відповідача (принцип презумпції знання закону закріплений у статті 68 Конституції України; принцип презумпції усвідомлення особою протиправності діяння; необережна форма вини/умисел як кваліфікація злочину) та міру втручання у яке саме право у сфері пенсійного забезпечення допущене суб`єктом владних повноважень з якого саме часу не зазначає, позаяк результат вирішення справи №826/3858/18 розміщений/оприлюднений у загальнодоступній системі ЄДРСР.
Верховний Суд у справі №461/5775/16-а зазначив: пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою (нарахованою) до її чергової зміни. Нарахування пенсії в повному обсязі (правильному розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду. Спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
У справі № 580/1972/22 ЄДРСР 106544891 (дата набрання законної сили: 29.09.2022) суд апеляційної інстанції зазначив: обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції правильно визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 21.02.2022 щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки з урахуванням усіх складових грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/45-2008-п#Text).
Позивач не зазначає доказів вини відповідача з дати публікації відповідного нормативно-правового акта у не здійсненні перерахунку пенсії за оновленою довідкою без обмеження строком і не надає обгрунтованого клопотання щодо поважних причин для поновлення строку з метою захисту порушеного права, починаючи з 01.04.2019. Верховний Суд у пункті 40 рішення від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19 зазначив: до моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії відповідача.
У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття майно у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права власності. Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників належать правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany, № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02, п. 74).
Кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку (висновок Верховного Суду України в постанові від 21.01.2016 №5-249кс15). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення (ст.41, 165-1, 188-23 КУпАП) повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Ступінь переконання, що повинен мати суд, аби ствердити в рішенні, що певна подія скоріше трапилась, аніж ні, і є стандартом доказування(https://dejure.foundation/-standarty-dokazuvannia). Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд враховує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (Стандарт доказування: внутрішнє переконання чи баланс вірогідностей / https://yur-gazeta.com/publications/practice/sudova-praktika/standart-dokazuvannya-vnutrishne-perekonannya-chi-balans-virogidnostey.html).
Відповідно до норм частин 1-2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує (№ 580/5306/21 ЄДРСР 101988826).
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись статтями 2, 5, 19, 123, 160, 161, 169, 241-243, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дати отримання копії даної ухвали.
Позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: обґрунтування змісту і характеру порушеного якого саме права (інтересу) позивача з якого часу і у недотримання яких нормативно-правових актів допущено з вини відповідача для виплати без обмеження строком; обрання формалізованого способу захисту з огляду на сформовану позовну вимогу зобов`язати здійснити перерахунок та виплату в контексті ч.1 статті 5 КАС України та вини відповідача починаючи з 01.04.2019; надання розпоряджень про перерахунок у спірному періоді, грошового атестату, довідок про розмір грошового забезпечення, що використані під час призначення пенсії та під час перерахунків; обґрунтованого клопотання про поновлення пропуску строку звернення до суду.
У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з дати підписання та не оскаржується.
Копію ухвали надіслати позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА