Справа № 120/7909/22
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 грудня 2022 р. Справа № 120/7909/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення від 04.07.2022 за №10 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", адже, на переконання позивача, він має необхідний страховий стаж для призначення відповідного виду пенсії.

Ухвалою від 04.10.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

25.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив представник ГУ ПФУ у Вінницькій області, окрім іншого, зазначив, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком від 04.07.2022 за №10 винесено іншою юридичною особою, а саме: Головним управлінням Пенсійного фонду у Чернівецькій області. В свою чергу, відповідач у даній справі листом від 05.08.2022 за №0200-0206-8/54210 лише повідомив позивача про існування вищезазначеного рішення.

Так, позивачу повідомлено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: 1) Періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним, а саме ОСОБА_2 ; 2) Період проходження військової служби з 26.10.1980 по 03.12.1982, оскільки на титульній сторінці військового квитка зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним, а саме ОСОБА_2 .

Додатково звернуто увагу позивача на те, що необхідним є підтвердження уточнюючими довідками наступних періодів роботи згідно трудової книжки:

з 17.08.1990 по 01.11.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття на роботу;

з 03.11.1991 по 30.08.1993, оскільки не зазначено реквізити наказу про прийняття на роботу;

з 01.09.1993 по 10.10.2000, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки, що унеможливлює визначення назви організації.

Відтак, за результатами розгляду поданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 склав 15 років 2 місяці 19 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за віком.

Ухвалою від 17.11.2022 залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Чернівецькій області 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області 21.11.2022

Ухвалу від 17.11.2022 сторони отримали в електронному вигляді, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 21.11.2022.

Водночас, ГУ ПФУ у Чернівецькій області відзив на позов не подало.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 27.06.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України при опрацюванні заяв про призначення або перерахунок пенсій застосовують принцип екстериторіальності.

Екстериторіальність передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 за № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та прийнято рішення №10 від 04.07.2022 про відмову у призначенні пенсії. Дане рішення мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 15 років 02 місяці 19 днів. До страхового стажу не зараховано:

- Періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним, а саме ОСОБА_2 ;

- Період проходження військової служби з 26.10.1980 по 03.12.1982, оскільки на титульній сторінці військового квитка зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним, а саме ОСОБА_2 .

Також, вказаним рішенням повідомлено позивача про необхідність подання уточнюючих документів в підтвердження наступних періодів роботи згідно трудової книжки:

з 17.08.1990 по 01.11.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття на роботу;

з 03.11.1991 по 30.08.1993, оскільки не зазначено реквізити наказу про прийняття на роботу;

з 01.09.1993 по 10.10.2000, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки, що унеможливлює визначення назви організації.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі - Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком.

Частинами першою та другою даної статті передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії відповідно до вказаної норми є досягнення віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 29 років.

Як слідує з оскаржуваного рішення відповідача 2, загальний страховий стаж позивача, обрахований пенсійним органом, становить 15 років 02 місяці 19 днів, до якого не враховані спірні періоди:

- визначені в трудовій книжці НОМЕР_1 (на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним, а саме « ОСОБА_2 »);

- період проходження військової служби з 26.10.1980 по 03.12.1982 (на титульній сторінці військового квитка, як і в трудовій книжці, зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним, а саме « ОСОБА_2 »).

Крім того, відповідачем 2 відмовлено у зарахуванні наступних періодів:

- з 17.08.1990 по 01.11.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття на роботу;

з 03.11.1991 по 30.08.1993, оскільки не зазначено реквізити наказу про прийняття на роботу;

з 01.09.1993 по 10.10.2000, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки, що унеможливлює визначення назви організації.

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , слідує, що остання сформована 21.07.1980 та до 27.09.2001 велась роботодавцями позивача російською мовою. Після 27.09.2001 ведення трудової книжки позивача здійснювалось українською мовою.

Суд враховує, що відповідачем 2 до загального трудового стажу позивача зарахована частина періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , що в свою чергу підтверджує факт приналежності даної книжки одній особі - позивачу, і посилання відповідача2 на невідповідність прізвища паспортним даним. Крім того, про належність трудової книжки серії НОМЕР_1 саме позивачу свідчить запис на її обкладинці про те, що прізвище « ОСОБА_2 » виправлено на « ОСОБА_2 ». Даний запис засвідчено підписом та печаткою роботодавця.

Також, суд критично оцінює відмову відповідача 2 у зарахуванні до загального трудового стажу позивача період проходження ним військової служби з 26.10.1980 по 03.12.1982 з тих підстав, що на титульній сторінці військового квитка серії НОМЕР_2 , як і в трудовій книжці, зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним, а саме « ОСОБА_2 », адже в матеріалах справи міститься довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 №326 від 27.06.2022, якою підтверджується період проходження позивачем військової служби з 26.10.1980 по 03.12.1982.

Відповідна довідка містить посилання на відомості вищезазначеного військового квитка серії НОМЕР_2 , що додатково є свідченням належності військового квитка саме позивачу.

Щодо посилань відповідачів на наявність в трудовій книжці нечіткого відтиску печатки підприємства за умови, що записи про роботу виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, також не позбавляє особу на зарахування такого періоду роботи до страхового стажу.

Щодо існування виправлення в даті прийняття позивача на роботу в Кооператив «Вітязь», то суд враховує, що внесене виправлення відповідає відображеній в трудовій книжці (графа 20) даті прийняття роботодавцем наказу про прийняття на посаду водія, а саме 17.08.1990.

В контексті вищенаведених обставин, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Таким чином, відповідач 2 при розгляді документів позивача протиправно не зарахував до його загального страхового стажу періоди роботи відображені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а також період служби в армії з 26.10.1980 по 07.12.1982.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному ж випадку, враховуючи усі наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що оскаржуване у даній справі рішення від 04.07.2022 за №10 про відмову у призначенні позивачу пенсії не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, адже прийняте відповідачем без врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, зокрема щодо можливості врахування наданого позивачем військового квитка та вкладиша у трудову книжку, а тому підлягає скасуванню.

В той же час, визначаючись щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В даному ж випадку, враховуючи неможливість перевірки судом інформації про те, чи виконано позивачем усі визначені законом умови для призначення йому пенсії за віком, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Також, формуючи резолютивну частину рішення суд враховує, що спірним рішенням до загального трудового стажу позивача не зараховано періоди його роботи відображені в трудовій книжці НОМЕР_1 та період проходження військової служби з 26.10.1980 по 03.12.1982, оскільки на титульній сторінці трудової книжки та військового квитка зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним, а саме « ОСОБА_2 », а також містяться зауваження до періодів роботи позивача з 17.08.1990 по 01.11.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття на роботу; з 03.11.1991 по 30.08.1993, оскільки не зазначено реквізити наказу про прийняття на роботу; з 01.09.1993 по 10.10.2000, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки, що унеможливлює визначення назви організації.

Під час розгляду справи судом було встановлено хибність (помилковість) доводів пенсійного фонду щодо відсутності підстав для зарахування відповідних періодів до загального трудового стажу позивача, в зв`язку з чим вищенаведені періоди належить врахувати при обчисленні загального трудового стажу ОСОБА_1 під час вирішення питання щодо наявності в останнього права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV. При цьому, суд не вбачає підстав для перерахунку в резолютивній частині позовної заяви всіх періодів трудової діяльності позивача, адже спірними є лише частина таких періодів.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати, понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню в сумі 496,20 грн., пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як органу який прийняв оскаржуване даній справі рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначення ОСОБА_1 пенсії за віком від 04.07.2022 за №10.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відображені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а також період служби в армії з 26.10.1980 по 07.12.1982.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.06.2022 з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )
Повний текст рішення суду складено 13.12.2022

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна