Справа № 472/683/22
Суддя: Тустановський А. О.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/683/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року смт.Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Харламова Віктора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2022 року зазначена справа надійшла до розгляду головуючого судді Тустановському А.О.

Згідно ч. 1 ст. 39 КАС України, з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 36 КАС України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. (Конституція України). Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. (ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. (За Кодексом суддівської етики).

У пункті 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді" від 19.05.2006 року (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27.07.2006 року №2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007року "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений (рішення у справі Білуга проти України та у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Підставою для відводу судді, є зокрема, наявність обставин, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів в неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Вивчивши матеріали справи суддя вважає за необхідне заявити самовідвід виходячи з наступного.

Підставою для самовідводу є те, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком свідка ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 , яка працює помічником судді Веселинівського районного суду Тустановського А.О., тому з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Тустановського А.О. при розгляді справи є підстави для заявлення самовідводу судді.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, щоб у сторін справи в майбутньому не виникло сумнівів у необ`єктивності та неупередженості судді при винесені рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 41 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід по адміністративній справі № 472/683/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Харламова Віктора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Передати до канцелярії Веселинівського районного суду Миколаївської області матеріали справи № 472/683/22 для здійснення повторного автоматичного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Тустановський А.О.