Справа № 620/4824/22
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/4824/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 у розмірі 90% суддівської винагороди, працюючого на відповідній посаді судді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 19.01.2022, в розмірі 90% від суддівської винагороди, працюючого на відповідній посаді судді в сумі 117922,20 грн., згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області № 03/36-765 від 27.02.2020, з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження строку виплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що під час перерахунку його щомісячного грошового утримання, відповідачем протиправно обраховано його в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 90%. Позивач зазначає, що на здійснення перерахунку суддям, які вийшли у відставку до 18.02.2020, не можуть поширюватись норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як щодо визначення спеціального стажу судді, так і щодо визначення відсоткового розміру для обрахунку грошово утримання.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. Виходячи з того, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік, то щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись позивачу в розмірі 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У свою чергу, для застосування розміру 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про шо просить позивач, немає жодної правової підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, який з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020, в частині регулювання щомісячного грошовою утримання остаточно втратив чинність. При цьому, діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання. Таким чином Головне управління при проведенні з 19.02.2020 перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області № 03/36-765 від 27.02.2020, щодо розрахунку відсоткового значення розміру суддівської винагороди 52 %, діяло у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, з січня 2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 по справі № 620/2085/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 06.03.2020 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання згідно із його заявою від 27.02.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі суддівської винагороди відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 27.02.2020 №03/36-765 починаючи з 19.02.2020 з урахуванням раніше проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 17-20).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 по справі № 620/10575/21, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців та роботу на посаді заступника начальника управління юстиції в Чернігівській області - 02 роки 05 місяців 26 днів (а.с. 7-9).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 10.05.2022 в якій просив: на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 по справі № 620/10575/21 визнати його стаж роботи на посаді судді, що дає во на отримання щомісячного довічного грошового утримання, у розмірі 25 років 11 місяців 13 днів; здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 27.02.2020 № 03/36-765, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 13).

Листом від 17.06.2022 № 4512-3064/С-02/8-2500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачу у задоволенні його заяви, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання визначений з розрахунку 52% суддівської винагороди (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

За приписами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, згідно пунктів 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 № 193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Чернігівським окружним адміністративним судом за наслідком розгляду справи № 620/2085/20 у рішенні від 13.07.2020 констатовано право позивача, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Однак, суд вважає помилковими висновки позивача щодо наявності обґрунтованих підстав для обчислення його перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди працюючого судді, з огляду на наступне.

В силу вимог частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За приписами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як вбачається листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.06.2022 № 4512-3064/С-02/8-2500/22 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначений позивачу із розрахунку 52% суддівської винагороди.

Проаналізувавши наведені вище приписи Закону № 1402-VIII, та враховуючи висновки Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020, суд звертає увагу, що даним Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку.

Окрім цього, надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як наполягає позивач.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону № 1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону № 1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80% суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачає єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає можливість та обґрунтовані підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону № 1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом № 2453-VI.

Таким чином, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди, працюючого на відповідній посаді судді, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як суб`єкт владних повноважень, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.12.2022.

Суддя В.О. Непочатих