Справа № 600/6966/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6966/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

08 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову ОСОБА_1 , яка оформлена листом № М-2421/0-24/01 від 03.11.2021 року Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, у видачі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки площею 0,1303 га, кадастровий номер :33:003:1016, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,1303 га, кадастровий номер :33:003:1016, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги позивач вказав, оскільки земельна ділянка перебуває у його користуванні, а її цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що також підтверджується Витягом з державного земельного кадастру, земельна ділянка по АДРЕСА_1 може бути використана для будівництва житлового будинку. Також у оскаржуваному судовому рішенні не мотивовано відхилення як доказу лист ДП Державний Інститут проектування міст МІСТОПРОЕКТ №402/12-1 від 31.05.2021 року «Про можливість будівництва житлового садибного будинку на орендованій ділянці на АДРЕСА_1 ».

При цьому, апелянт зазначає, що відповідач незаконно обмежив реалізацію позивачем правомочностей щодо забудови земельної ділянки в межах її цільового призначення відповідно до вимог Закону № 3038-VI, а тому в даному випадку не може йти мова про пропорційність втручання у право позивача як користувача земельної ділянки, тим більше зважаючи на те, що будівництво спірного житлового садибного будинку на вказаній ділянці не буде мати негативних наслідків для природного оточення.

19.09.2022 року до суду апеляційної інстанції надійшло пояснення на апеляційну скаргу, у якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить на праві користування земельна ділянка площею 0,1303 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:003:1016, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19.03.2015 року №35128187.

Право користування набуто на підставі договору оренди землі №9227 від 18.12.2014 року, згідно якого на підставі рішення 57 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 01.12.2014 р. №1417 Чернівецькою міської радою надано, а ОСОБА_1 прийнято в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Договір укладено строком на десять років і діє по 18 грудня 2024 року.

У свою чергу, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.09.2014 року №НВ-014 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:003:1016, та визначено цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови.

З метою отримання будівельного паспорта на забудову належної йому на праві користування земельної ділянки позивач звернувся до Департаменту із заявою від 21.10.2021 року, в якій просив видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки загальною площею 0,1303 га, посвідченої договором оренди землі №9227 від 18.12.2014 року, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , для будівництва житлового будинку.

За результатами розгляду заяви Департаментом надана відповідь, яка оформлена листом від 03.11.2021 року №М-2421/0-24/01, якою позивачу повідомлено про те, що надати будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3 , не представляється можливим, через те, що відповідно до містобудівної документації Коригування генерального плану міста Чернівців, затвердженої рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171, в складі якої розроблено схема та план зонування території міста, земельна ділянка на вул. І. Гараса. 10-А розташована в ландшафтно-рекреаційній зоні (Р-1 зона об`єктів природно-заповідного фонду). Схемою зонування території міста Чернівці встановлено поділ території на зони за переважними, супутніми і допустимими видами забудови використання земельних ділянок, дозволеними у кожній зоні. В зоні Р-1, серед переважних, супутніх і допустимих видів забудови використання земельних ділянок, будівництво житлового будинку не передбачено. Окрім цього зазначено, що згідно проекту Коригування історико-архітектурного опорного плану і проекту зон охорони пам`яток та визначення меж і режимів використання історичних ареалів м.Чернівців, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 28.02.2007р. №252 та наказом Міністерства культури і туризму України від 16.06.2007р. №661/0/1607, земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться в межах охоронної зони ландшафту. Нове будівництво обмежене по висоті до 7-ми метрів. Відповідно до представлених ескізних намірів забудови висота запроектованої будівлі перевищує зазначену позначку.

Позивач вважаючи відмову у видачі будівельного паспорта протиправною звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходи із того, що планом зонування території міста Чернівців визначено місцевість, де знаходиться земельна ділянка, яка належить позивачу на праві користування і на якій він бажає збудувати житловий будинок, як таку, що призначається для забезпечення збереженості унікальних природних ландшафтів з особливими умовами використання, відтак у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні у відповідача, як у суб`єкта владних повноважень, відсутні підстави для видачі позивачу будівельного паспорта, а тому, відмовляючи у наданні будівельного паспорта, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положеннями частини 1 статті 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи встановлено, що Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради відмовлено ОСОБА_1 відмовлено у видачі будівельного паспорту на будівництво житлового будинку та повернуто надані документи, на підставі п. 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Так, відповідно до містобудівної документації коригування генерального плану міста Чернівці, затвердженої рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171, в складі якої розроблено схему зонування території міста Чернівці, земельна ділянка на АДРЕСА_1 розташована в ландшафтно-рекреаційній зоні (Р-1 зона об`єктів природно-заповідного фонду).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Згідно п. 2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 року (далі Порядок №103, в редакції чинній на час виникнення правовідносин), видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг.

Пунктом 2.4 Порядку №103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

У статті 5 Закону України «Про основи містобудування» визначені основні вимоги до містобудівної діяльності. Зокрема, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Згідно з частиною другої статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

За змістом статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

До того ж, в силу приписів частини першої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням.

Врахування громадських інтересів при розробленні проектів містобудівної документації має вирішальне значення, оскільки мета містобудування та розроблення на його виконання містобудівної документації, спрямована на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності затвердженого плану зонування території, вирішення уповноваженим органом питання видачі будівельного паспорта повинно вирішуватись з врахуванням встановлених ним умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Як вже встановлено з матеріалів справи, земельна ділянка стосовно видачі будівельного паспорта забудови якої звернувся позивач розташована в ландшафтно-рекреаціній зоні (Р-1).

Так, згідно пояснювальної записки плану зонування території міста Чернівців, Р-1 зони об`єктів природно-заповідного фонду. Призначаються для забезпечення збереженості унікальних природних ландшафтів з особливими умовами використання. Мета організації зони полягає у збереженні цінних природних особливостей і ландшафтів; планувальні містобудівні заходи мають здійснюватися з мінімальним впливом на вразливі елементи природного середовища.

Переважні види використання земельних ділянок: лісові масиви; лісопарки, лугопарки: елементи дизайну, скульптурні композиції, об`єкти декоративного мистецтва, малі архітектурні форми.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що містобудівна документація розробляється з врахуванням громадських інтересів та має на меті створення та підтримання повноцінного життєвого середовища з урахуванням балансу інтересів суспільства та приватних інтересів.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що на час відмови позивачу у наданні будівельного паспорта року, Схема зонування території міста Чернівці, затверджена рішенням Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1171 була діючою, в судовому порядку не скасована, а тому є обов`язковою для виконання як позивачем так і відповідачем.

Враховуючи вищенаведене та те, що Планом зонування території м. Чернівці передбачено на місцевості де знаходиться земельна ділянка, яка перебуває у позивача в оренді, і на якій він бажає збудувати житловий будинок, знаходиться в межах охоронної зони ландшафту, колегія суддів вважає, що відповідач відмовляючи у видачі будівельного паспорта діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Разом з тим, суд зазначає, що відмова у видачі будівельного паспорту з мотивів невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні не припиняє право користування позивача земельною ділянкою.

Стосовно доводів апелянта, що відповідач незаконно обмежив реалізацію позивачем правомочностей щодо забудови земельної ділянки в межах її цільового призначення, а тому в даному випадку не може йти мова про пропорційність втручання у право позивача як користувача земельної ділянки, тим більше зважаючи на те, що будівництво спірного житлового садибного будинку на вказаній ділянці не буде мати негативних наслідків для природного оточення, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено з матеріалів справи земельна ділянка не належить ОСОБА_1 на праві власності, а лише перебуває у нього в оренді на праві користування.

Відповідно до матеріалів справи право користування земельною ділянкою площею 0,1303 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:003:1016, набуто на підставі договору оренди землі №9227 від 18.12.2014 року, згідно якого на підставі рішення 57 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 01.12.2014 р. №1417 Чернівецькою міської радою надано, а ОСОБА_1 прийнято в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Договір укладено строком на десять років і діє по 18 грудня 2024 року.

Згідно з розділом 1 договору оренди на підставі рішення 57 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 01.12.2014 №1417 ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1 .

У п. 5.1 договору оренди визначено цільове призначення земельної ділянки відповідно до категорії земель: землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Мета використання земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з п. 7.4. орендар серед іншого зобов`язаний: виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому чинним законодавством або цим Договором (7.4.4); дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення (7.4.6); не проводити будь-яке будівництво будівель і споруд, та не передавати земельну ділянку в користування (суборенду) іншим юридичним та/або фізичним особам без письмової згоди Орендодавця (7.4.11).

З огляду на те, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 перебуває у позивача на праві користування, на підставі договору оренди, яким встановлено обмеження щодо користування та розпорядження щодо об`єкту оренди, тому доводи позивача щодо обмеження його прав щодо забудови земельної ділянки є безпідставними. До того ж генеральний план м. Чернівці був затверджений раніше ніж укладено договір оренди землі, відтак позивач мав можливість ознайомитись з обмеженнями, які будуть діяти на орендованій ним земельній ділянці.

Щодо тверджень позивача, що судом першої інстанції не дано оцінку листу ДП Державний інститут проектування міст МІСТОПРОЕКТ №402/12-1 від 31.05.2021 року «Про можливість будівництва житлового садибного будинку на орендованій ділянці на АДРЕСА_1 », колегія суддів зазначає, що вказаний лист не є достовірним і достатнім доказом для цієї справі, та містить лише відомості довідково-інформаційного характеру, які жодним чином не впливають на результат розгляду справи.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача щодо відмови у видачі будівельного паспорта ОСОБА_1 на забудову земельної ділянки.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.