Справа № 140/3698/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3698/22 пров. № А/857/14290/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 140/3698/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про стягнення витрат на правову допомогу,-

суддя в 1-й інстанції Денисюк Р.С., час ухвалення рішення 29.08.2022 року, місце ухвалення рішення м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення від 06.10.2021 № 82 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 30.09.2021.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач у вересні 2021 року звернулась до Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії на підставі пункту 5 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із заявою надала необхідний пакет документів. Однак органом Пенсійного фонду прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії у зв`язку з тим, що пільговий стаж не підтверджено нормами обслуговування.

Позивач з таким рішенням не погоджується вважає його протиправним та таким, що прийняте без детальної перевірки наданих позивачем документів, оскільки наявними документами (трудовою книжкою, довідками від 30.06.2021 № 57, № 57/1, від 07.09.2021 № 7915, виданих СГПП «Дружба» підтверджено, що позивач має стаж доярки понад 20 років, за період роботи виконувала встановлені норми обслуговування, що надає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 30.06.2022 залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач 2) та розгляд справи продовжено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України.

В подальшому, ухвалою суду від 26.07.2022 залучено до участі у справі як відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач 3) та розгляд справи продовжено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України.

18.08.2022 представником позивача одночасно з відповіддю на відзив подано заяву про уточнення розміру позовних вимог, а саме: про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 06.10.2021 № 82 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV з 30.09.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 140/3698/22 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що згідно з вимогами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді доярки, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу. Враховуючи те, що подані позивачем документи не підтверджують пільговий стаж роботи на посаді доярки (оператора машинного доїння), тому підстави для призначення пенсії на пільгових відсутні.

Крім того, апелянт вказує, що витрати на правничу допомогу є не співмірними із розглядом справи.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 140/3698/22 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.10.2021 № 82 про відмову у призначенні пенсії за віком прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

На думку суду першої інстанції, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.09.2021 звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV. До заяви надала необхідний пакет документів (а.с. 10-11).

За результатом розгляду заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення №82 від 06.10.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, з підстав не підтвердження пільгового стажу нормами обслуговування. Безспірний страховий стаж становить 36 років 03 місяці 12 днів; пільговий стаж - 0 (а.с. 12).

Позивачка вважає вказане рішення відповідача 3 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду з цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За вимогами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За змістом пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7, згідно з яким, до доярок належать працівники, які оформлені на роботу доярками, свинарками, мають відповідні посвідчення, які постійно зайняті протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Дояркам, свинаркам, які відпрацювали повний польовий період на колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, доярки та свинарки яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «доярка» та свинарка, запроваджена в 1961 році.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання роботи доярки, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 701/1232/16-а.

Тож, суд першої інстанції цілком обґрунтовано виснував про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість, необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що на підтвердження пільгового трудового стажу позивачем до суду надано, зокрема:

трудову книжку серії НОМЕР_1 згідно записів якої позивач, зокрема,

10.08.1990 прийнята телятницею в селянську спілку «Скірче»;

10.03.2000 звільнена з селянської спілки «Скірче» у зв`язку з реорганізацією та прийнята в члени СВК «Скірче» телятницею;

31.03.2001 звільнена з СВК «Скірче» згідно поданої заяви за п. 1 ст.36 КЗпПУ;

01.04.2001 прийнята дояркою в СГПП «Дружба»;

30.12.2016 переведена з доярки на оператора машинного доїння (а.с. 13).

довідку СГПП «Дружба» від 30.06.2021 № 57/2 щодо реорганізації підприємства (а.с. 14);

довідку СГПП «Дружба» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2021 № 7915, у якій вказано, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на СГПП «Дружба» і за період з 01.04.2001 по даний час виконувала і була безпосередньо зайнята у виробництві сільськогосподарської продукції протягом календарного року в тваринництві за професією доярка (а.с. 15).

довідки СГПП «Дружба» від 30.06.2021 № 57 та № 57/1 про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала в СГПП «Дружба» з 2001 року по даний час і відпрацювала таку кількість людино-днів:

за 1990 рік 80 відпрацьованих людино-днів;

за 1991 рік 262 відпрацьованих людино - днів;

за 1992 рік 297 відпрацьованих людино-днів;

за 1993 рік 145 відпрацьованих людино-днів;

за 1994 рік 0 відпрацьованих людино-днів;

за 1995 рік - 0 відпрацьованих людино-днів, сума заробітку 24869000,00;

за 1996 рік 360 відпрацьованих людино-днів;

за 1997 рік 327 відпрацьованих людино-днів;

за 1998 рік 359 відпрацьованих людино-днів;

за 1999 рік 301 відпрацьованих людино-днів;

за 2000 рік 152 відпрацьованих людино-днів;

за 2001 рік 338 відпрацьованих людино-днів;

за 2002 рік 341 відпрацьованих людино-днів;

за 2003 рік 338 відпрацьованих людино-днів;

за 2004 рік 352 відпрацьованих людино-днів;

за 2005 рік 352 відпрацьованих людино-днів;

за 2006 рік 336 відпрацьованих людино-днів;

за 2007 рік 342 відпрацьованих людино-днів;

за 2008 рік 341 відпрацьованих людино-днів;

за 2009 рік 342 відпрацьованих людино-днів;

за 2010 рік 331 відпрацьованих людино-днів;

за 2011 рік 347 відпрацьованих людино-днів;

за 2012 рік 312 відпрацьованих людино-днів;

за 2013 рік 317 відпрацьованих людино-днів;

за 2014 рік 320 відпрацьованих людино-днів;

за 2015 рік 322 відпрацьованих людино-днів;

за 2016 рік 317 відпрацьованих людино-днів;

за 2017 рік 312 відпрацьованих людино-днів;

за 2018 рік 322 відпрацьованих людино-днів;

за 2019 рік 323 відпрацьованих людино-днів;

за 2020 рік 324 відпрацьованих людино-днів;

за 2021 рік (дані вказані за січень-серпень 2021 року) 196 відпрацьованих людино-днів;

довідку Державного архіву Волинської області від 07.02.2022 № 58/01.30, у якій вказано, що у протоколах засідань правління та загальних зборів членів колгоспу «Жовтень» с.Скірче Горохівського р-ну за 1990-1993 роки відомостей про прийом ОСОБА_1 на роботу та в члени колгоспу «Жовтень» с. Скірче, звільнення з роботи та з членів колгоспу не виявлено; також відомостей стосовно встановлення норми обслуговування великої рогатої худоби для однієї доярки у колгоспі «Жовтень» та відомостей стосовно запровадження, заміни або перегляду таких норм у колгоспі не виявлено (а.с. 19).

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що СГПП «Дружба» листом від 06.04.2022 № 30/1/1 повідомляло позивача про те, норми обслуговування великої рогатої худоби для однієї доярки у колгоспі «Жовтень», селянської спілки с. Скірче та СВК «Скірче», правонаступником яких є СГПП «Дружба», встановлені не були. На сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не визначено порядок встановлення норм обслуговування. Тому, у СГПП «Дружба» не затверджено письмові норми обслуговування. При визначенні норм обслуговування СГПП «Дружба» з 2001 року керується Типовими нормами обслуговування великої рогатої худоби, затвердженими Постановою Державного комітету ради Міністрів СРСР з праці і соціальних питань і секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28.03.1978 № 89/10-11 (а.с. 21).

Водночас, СГПП «Дружба» надано довідку від 06.04.2022 № 30 підготовлену за показаннями завідуючого фермою та обліковця, відповідно до якої ОСОБА_1 обслуговувала в середньому за рік: у період з 1990 року по 2000 рік 50-70 телят за рік; з 2001 року по 2007 рік 25 голів ВРХ за рік; з 2008 року по 2021 рік 50 голів ВРХ за рік.

Поряд з цим зазначено, що згідно з аналізом виконання встановленої у реформованому колгоспі «Жовтень», селянській спілці Скірче, СВК «Скірче» та СГПП «Дружба» норми обслуговування корів телятницею та дояркою ОСОБА_1 за період з 1990 року по 2000 рік було виконано встановлену норму обслуговування корів в кількості 50-70 телят, з 2001 року по 2007 рік було виконано встановлену норму обслуговування в кількості 25 голів ВРХ на одну доярку при роботі з доїльним апаратом та з 2008 року по 2021 рік було виконано встановлену норму обслуговування корів в кількості 50 голів ВРХ на одну доярку при роботі на молокопроводі у відповідності до положень збірника Типових норм обслуговування ВРХ, 1981 р. За роки роботи телятницею та дояркою ОСОБА_1 норми обслуговування виконувались в повному обсязі (а.с. 22).

Вказаними довідками підтверджено, що позивач ОСОБА_1 за період роботи дояркою з 01.04.2001 по 30.12.2016 та з 30.12.2016 по даний час оператором машинного доїння виконувала норми обслуговування в повному обсязі.

Крім того, з довідки СГПП «Дружба» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2021 № 7915 вбачається, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на СГПП «Дружба» і за період з 01.04.2001 по даний час виконувала і була безпосередньо зайнята у виробництві сільськогосподарської продукції протягом календарного року в тваринництві за професією доярка (а.с. 15).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі докази є достатніми для доведення факту роботи ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 по 30.08.2021.

Підсумовуючи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інсатнції про те, що за умови підтвердження трудового стажу, позивач, як громадянка України, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Відсутність певних даних в уточнюючих довідках, як і відсутність інформації про виконання нормативів, на переконання колегії суддів, з урахуванням сплину значного часу після роботи особи на підприємстві/його ліквідації без визначення правонаступництва, не може позбавляти особу належного їх соціального захисту за умови виконання такою особою всіх залежних від неї вимог законодавства щодо підтвердження права на пенсійне/соціальне забезпечення.

Відсутність документів первинного обліку обслуговування тварин, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтверджуючих документів) норм обслуговування тварин для доярок господарства за вказані періоди на відповідному підприємстві, де працювала позивачка, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання позивачкою робіт за посадою доярка.

Отже, виходячи з викладеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що хоча витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави), законом все ж передбачено їх розподіл між сторонами за результатами розгляду справи.

Оцінюючи правомірність вимоги позивача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, апеляційний суд виходить із такого.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судом встановлено, що із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 20.01.2022, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, витрати на професійну правову допомогу становлять 7250,00 грн, які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу складаються з: ознайомлення та аналіз матеріалів справи 1000,00 грн; формування та спрямування адвокатського запиту до Державного архіву Волинської області 250,00 грн; формування та спрямування адвокатського запиту до СГПП «Дружба» щодо встановлення та виконання норм обслуговування 250,00 грн; формування та спрямування адвокатського запиту до СГПП «Дружба» щодо факту роботи 250,00 грн; складання позовної заяви, формування переліку додатків та їх спрямування до суду 2500,00 грн; складання клопотань по суті справи 500,00 грн; складання та формування відповіді на відзив 1000,00 грн та участь адвоката у судових засіданнях - 500,00 грн за участь у 1 судовому засіданні (орієнтовно 3 засідання). Ціна 1 год. роботи адвоката становить 500,00 грн. (а.с. 30-32).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного не погоджується з висновками суду першої інстанції, і вважає завищеним розмір правової допомоги, оскільки потрачений час та розмір витрат у сумі 2500 грн є не спів мірними з огляду на незначну складність цієї справи та наявність судової практики за вказаною категорією справ.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного дійшла висновку про необхідність відшкодування судових витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. (500 грн за формування та спрямування шаблонних адвокатських запитів та 1000 грн за складання позовної заяви на 10 арк), оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, проте встановлені обставини з питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції шляхом зміни його резолютивної частини.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 140/3698/22 змінити, замінивши в абзаці третьому його резолютивної частини після слів «витрати на професійну правничу допомогу в сумі» цифри « 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок)» цифрами « 1500 (одну тисячу п`ятсот гривень 00 копійок)».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 12.12.2022 року