Справа № 9901/276/21
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа №9901/276/21

адміністративне провадження № П/9901/276/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Тацій Л.В.,

суддів: Єзерова А.А., Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., Чиркіна С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Маріної Ю.А.,

представника позивача: Сторожук О.С.,

представника відповідача: Пантюхової Л.Р.,

представника третьої особи: Борбуц І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна міграційна служба України (далі - ДМСУ), про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14 квітня 2021 року № 161/2021 у частині,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

14 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції із позовною заявою, у якій просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021 в частині припинення громадянства України ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14 липня 2021 року визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Бевзенко В.М., судді: Бучик А.Ю., Єзеров А.А., Стеценко С.Г., Чиркін С.М.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2021 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду.

У зв`язку з виведенням судді Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді Бевзенка В.М. зі складу судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02 травня 2022 року призначено повторний автоматизований розподіл скарг та заяв у справах, та визначено для розгляду цієї справи таку колегію суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Єзеров А.А., Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., Чиркін С.М., справу передано судді-доповідачу.

Верховний Суд ухвалою від 06 червня 2022 року прийняв до провадження цю справу та ухвалою від 03 серпня 2022 року залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державну міграційну службу України та призначив справу до розгляду.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

Позивач стверджує, що Указ Президента України від 14 квітня 2021 року № 161/2021 «Про припинення громадянства» є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм Конституції України.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що є громадянином України і проживає на її території з віку 7 місяців. Його батько постійно проживав в Україні з 1977 року, а в 1982 році до нього переїхала і інша частина сім`ї, в тому числі й позивач.

У 1998 році Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області йому було видано паспорт громадянина України. В Україні позивач постійно проживає на території Одеської області разом із дружиною та трьома дітьми (2008, 2011 та 2019 року народження). Понад те, позивач має в Україні зареєстрований бізнес та сплачує в бюджет відповідні податки.

11 лютого 2021 року позивач, перебуваючи в Об`єднаних Арабських Еміратах , отримав травму - перелом шийки правого стегна, що призвело до термінової госпіталізації. На даний момент позивач перебуває в ОАЕ і проходить реабілітацію.

Зазначає, що держава в особі Президента України створила безпрецедентну ситуацію, коли його, громадянина України, безпідставно фактично позбавили громадянства, тобто заборонила йому в`їзд в країну його громадянства, в країну, де проживає сім`я і відбуваються судові процеси, на які йому необхідно прибути для того, щоб захищати себе, свої права та інтереси.

Внаслідок цих дій грубо порушено його права, його зв`язки з родиною, внаслідок нелегітимного припинення його громадянства і подальшого рішення про недопуск в країну.

Позивач вважає, що ставлення до нього є упередженим, і таким, що становить порушення принципу недискримінації. Йому не відомі випадки, коли настільки протиправно, незаконно громадянам України припиняли громадянство та ставили заборону на в`їзд в країну.

На даний момент справа за обвинуваченням позивача перебуває на розгляді Печерського районного суду міста Києва і діє презумпція невинуватості, однак діями Президента України вона вже порушена.

Із посиланням на норми статті 25 Конституції України наголосив, що не може бути позбавлений громадянства України та не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі.

Позивач наголошує, що статті 17, 18, 19 Закону України «Про громадянство України» передбачають підстави припинення, втрати або вихід з громадянства України, які до нього не можуть бути застосовані та не передбачені Конституцією України.

І саме по собі проголошення в статті 4 Основного Закону України «єдиного громадянства» означає лише те, що в Україні трапляються непоодинокі випадки паралельної належності громадян України до іншого громадянства (громадянств), але воно не більше ніж просто ігнорується українською владою доти, доки особа залишається українським громадянином.

Позивач вважає, що він був позбавлений громадянства за відсутності для цього передбачених національним законодавством підстав, а отже наявна суперечність зазначених положень Закону України «Про громадянство України» та Конституції України.

Відповідач позов не визнав, скористався наданим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) правом та надав відзив, у якому зазначив, що Указ Президента України від 14 квітня 2021 року № 161/2021 в частині припинення громадянства України ОСОБА_1 прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Третя особа на стороні відповідача надала письмові пояснення, у яких покликалась на лист Служби безпеки України щодо подвійного громадянства, у якому міститься посилання на паспорт громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З урахуванням зазначеної інформації було підготовлено та направлено відповідне подання про втрату ОСОБА_1 громадянства України.

У відповіді на пояснення позивач зазначив, що спірний Указ прийнятий за відсутності для цього законних підстав і всупереч положень статті 25 Конституції України, за якої громадянин України не може бути позбавлений громадянства.

У судовому засіданні представники сторін та третьої особи дали відповідні пояснення на підтримку доводів, викладених у позовній заяві та запереченнях на неї, письмових поясненнях.

Представник позивача підтвердила доводи та підстави, наведені в позові, додатково наголосила, що відповідачем порушено процедуру позбавлення громадянства, яка має відбуватись за відповідним законом, натомість відбулась на підставі підзаконного нормативного акта. Також наголосила на порушенні процесуального порядку позбавлення громадянства. Стверджує, що оскаржене рішення прийнято за один день, що, на її думку, є неможливим. Зазначила, що вона від свого довірителя не отримала однозначної відповіді чи він дійсно має громадянство іншої країни чи ні.

Представник відповідача наголосив, що ОСОБА_1 має громадянство іншої країни.

Стверджує, що Указ Президента України був прийнятий в порядку та спосіб, визначені законодавством України.

Швидкість проходження документів та прийняття необхідних рішень уповноваженими органами пояснює сучасними технологіями та належною роботою, у тому числі засобів спеціального зв`язку.

Представник третьої особи наголосив на дотриманні процедури проходження документів та прийнятті рішень уповноваженими органами, які передували прийняттю Указу Президента України, в порядку та спосіб, визначені законодавством.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у позовній заяві, перевіривши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду дійшла таких висновків.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіці Вірменія та набув громадянство України, що підтверджено паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим ОСОБА_1 06 жовтня 1998 року.

13 квітня 2021 року за вхідним номером 8042-21 до ДМСУ надійшов лист Служби безпеки України від 13 квітня 2021 року № 8/3/5-3294 «Щодо подвійного громадянства громадян України» із додатками на 15-ти аркушах, серед яких копія паспорта громадянина Республіки Вірменія серії НОМЕР_2 дійсного до 12 лютого 2024 року на ім`я громадянина ОСОБА_1 .

13 квітня 2021 року Головою Державної міграційної служби України затверджено подання про втрату громадянства України ОСОБА_1 у зв`язку з добровільним набуттям останнім громадянства держави Республіки Вірменія. У якості нормативного обґрунтування подання зазначені вимоги пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про громадянство України».

Затвердженню подання передував висновок начальника Лиманського РВ ГУДМС України в Одеській області щодо наявності підстав для втрати громадянства України на підставі інформації, викладеної у листі Служби безпеки України № 8/3/5-3294 від 13 квітня 2021 року, згідно із якою ОСОБА_1 має паспорт громадянина Республіки Вірменія НОМЕР_2 , виданий 12 лютого 2014 року органом 001 Республіки Вірменія.

Згідно із інформацією, зазначеною в протоколі № 1 від 13 квітня 2021 року Комісія при Президентові України з питань громадянства ухвалила внести на розгляд Президента України пропозицію про задоволення подання про втрату громадянства України та вважати таким, що втратив громадянство України ОСОБА_1 .

14 квітня 2021 року Голова Комісії при Президентові України з питань громадянства письмово направив на розгляд Президенту України пропозицію про припинення громадянства України внаслідок втрати стосовно трьох осіб разом із проектом Указу Президента України з цього питання. Зазначена пропозиція зареєстрована в офісі Президента України 14 квітня 2021 року вхідний номер 03/1018-01.

14 квітня 2021 року із посиланням на пункт 26 статті 106 Конституції України, статті 17,19 Закону України «Про громадянство України» Президент України видав Указ № 161/2021, яким постановив вважати такими, що втратили громадянство України у тому числі (…) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Республіки Вірменія, який проживає в Одеській області.

Указ № 161/2021 та підстави його прийняття є предметом спору у цій справі.

VI. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Питання громадянства тісно пов`язані з проблемами забезпечення національної безпеки та запобігання злочинам.

Статтею 4 Конституції України встановлено, зокрема, підстави припинення громадянства України визначаються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство (частина перша статті 25 Конституції України).

Згідно із пунктом 26 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні.

За частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ).

За приписами статті 17 Закону № 2235-ІІІ громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно з частиною першою статті 19 цього Закону підставами для втрати громадянства України є :

1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.

Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Не вважаються добровільним набуттям іншого громадянства такі випадки:

а) одночасне набуття дитиною за народженням громадянства України та громадянства іншої держави чи держав;

б) набуття дитиною, яка є громадянином України, громадянства своїх усиновителів унаслідок усиновлення її іноземцями;

в) автоматичне набуття громадянином України іншого громадянства внаслідок одруження з іноземцем;

г) автоматичне набуття громадянином України, який досяг повноліття, іншого громадянства внаслідок застосування законодавства про громадянство іноземної держави, якщо такий громадянин України не отримав документ, що підтверджує наявність у нього громадянства іншої держави;

2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів;

3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Отже, припинення громадянства України внаслідок його втрати через активні дії повнолітньої людини, спрямовані на набуття громадянства іншої держави, не є позбавленням громадянства України. Можливість змінити громадянство України є гарантованою (частина перша статті 25 Конституції України, пункт 4 частини першої статті 2 Закону № 2235-ІІІ).

Проте у даній справі не встановлені випадки, які не вважаються добровільним набуттям іншого громадянства, зазначені в абзаці 3 пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про громадянство України», та сторони не надавали докази про їх наявність.

Водночас, у матеріалах справи наявна копія справи № 4/26 про втрату громадянства України ОСОБА_1 , засвідчена належним чином головним спеціалістом відділу з питань громадянства управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Одеській області Андрусевич Ю.О., у якій зокрема міститься копія паспорта громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2 , виданого 12 лютого 2014 року органом 001 Республіки Вірменія, що свідчить про те, що цей паспорт був отриманий ОСОБА_1 у повнолітньому віці, тобто за його добровільним зверненням до іншої держави. Позивачем та його представником не надано суду заперечень щодо належності даного паспорта позивачу.

Пунктом 3 частини першої статті 24 Закону України «Про громадянство України» визначено, що повноваження щодо підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону України № 2235-ІІІ Президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Отже, Президент України має право видавати акти про прийняття до громадянства України та про припинення громадянства України.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Порядок закріплює процедуру провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень; порядок розгляду Державною міграційною службою України, її територіальними органами та територіальними підрозділами заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України; порядок розгляду заяв і подань з питань громадянства Комісією при Президентові України з питань громадянства.

Згідно з пунктом 87 Порядку для припинення громадянства України внаслідок його втрати територіальні органи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають у тому числі (…):

а) подання про втрату громадянства України;

б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України;

в) один із таких документів:

- документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 19 Закону).

Згідно з пунктом 104 Порядку про виявлення підстави для втрати громадянства України особою, яка проживає на території України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України за місцем проживання особи повідомляє територіальний орган Державної міграційної служби України.

Територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє наявність підстави для втрати громадянства України.

У разі необхідності територіальний орган Державної міграційної служби України може звернутися до органів Служби безпеки України для перевірки у межах їх компетенції наявності підстави для втрати громадянства України. Про результати перевірки органи Служби безпеки України повідомляють територіальний орган Державної міграційної служби України не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання звернення.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України готує подання про втрату особою громадянства України та надсилає його разом із документами, передбаченими підпунктами "б" і "в" статті 87 цього Порядку, до Державної міграційної служби України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 360, саме Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Державна міграційна служба України розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України Державна міграційна служба України затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Пунктом 110 Порядку передбачено, що попереднє опрацювання та підготовку матеріалів з питань громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює відповідний структурний підрозділ Офісу Президента України.

Згідно з пунктом 111 Порядку Комісія при Президентові України з питань громадянства перевіряє:

- відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

- підтвердження документами виконання умов прийняття особи до громадянства України та виходу особи з громадянства України, а також наявності підстав для втрати особою громадянства України;

- відсутність підстав, за наявності яких прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України не допускається.

За результатами розгляду Комісія при Президентові України з питань громадянства приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

З урахуванням пояснень та наданих учасниками доказів, судом встановлена наявність у відповідача документів, визначених порядком та необхідних для прийняття оскарженого Указу на момент його підписання.

Водночас посилання представника позивача на швидкість їх оформлення не спростовує наявності документів, також Порядок не передбачає певних строків підготовки документів та прийняття рішень.

Згідно із статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання наведених обов`язків відповідачем надані суду належним чином засвідчені документи, що послугували підставою для припинення громадянства України позивача, та підтверджують добровільне отримання позивачем громадянства іншої держави.

Водночас на виконання вимог частини першої статті 77 КАС України позивач не надав доказів або об`єктивної інформації на спростування доказів відповідача щодо наявності у позивача громадянства іншої держави.

Позивачем обраний спосіб захисту - оскарження Указу Президента України та в межах предмету цього спору суд не оцінює дотримання третьою особою Інструкції з діловодства щодо реєстрації та дотримання інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну.

Отже, позивачем у позовній заяві та його представником в судовому засіданні не спростовано факт добровільного отримання ОСОБА_1 громадянства іншої держави та подвійного громадянства, на момент прийняття оскарженого Указу.

Також на виконання вимог частини 4 статті 9, частини 3 статті 77 КАС України суд вживав заходів щодо з`ясування всіх обставин у цій справі.

Усі клопотання учасників щодо долучення та отримання доказів, які вони вважали мають значення для об`єктивного розгляду справи, вирішені судом у визначений законом спосіб.

Отже, в контексті пункту 2 частини 1 статті 244 КАС України, на момент прийняття рішення у суду наявні необхідні фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Пунктом 113 Порядку встановлено, що рішення про прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України приймає Президент України.

Прийняття до громадянства України або припинення громадянства України здійснюється шляхом видання указів Президента України.

На виконання зазначених приписів Закону та Порядку, 13 квітня 2021 року Президенту України було внесено подання начальника Лиманського РВ ГУДМС України в Одеській області, погоджене начальником ГУ ДМС України в Одеській області та затверджене Головою ДМС України, про втрату громадянства України ОСОБА_1 (далі - Подання).

Подання підготовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 19 Закону № 2235-ІІІ у зв`язку з добровільним набуттям ОСОБА_1 громадянства Республіки Вірменія. У поданні зазначено, що наявність підстав для втрати громадянства України підтверджена документально (інформація, викладена у листі Служби безпеки України № 8/3/5-3294 від 13 квітня 2021 року про те, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина Республіки Вірменія НОМЕР_2 .

13 квітня 2021 року зазначене подання та інші документи щодо втрати громадянства позивачем було розглянуто відповідно до Порядку на засіданні Комісії, за результатами якого було ухвалено:

1. Встановити, що оформлення поданих документів відповідає вимогам законодавства України, наявність підстав для втрати громадянства України підтверджено документально, а підстави за наявності яких припинення громадянства України не допускається, відсутні.

2. Ураховуючи затвердження ДМС України подань про втрату громадянства України внести на розгляд Президента України пропозицію - задовольнити подання про втрату громадянства України та вважати такими, що втратили громадянство України, зокрема, ОСОБА_1 .

Вказані рішення оформлені Протоколом № 1 засідання Комісії при Президентові України з питань громадянства від 13 квітня 2021 року.

Враховуючи зазначене, 14 квітня 2021 року Голова Комісії при Президентові України з питань громадянства письмово поінформував Президента України про результати розгляду подань про припинення громадянства України внаслідок втрати та подав проект Указу Президента України.

Отже, наявність підстав для втрати позивачем громадянства України підтверджено належними та допустимими доказами.

Зі змісту пояснень учасників, встановлених судом обставин та на підставі досліджених доказів беззаперечно встановлено, що підставою для прийняття Указу Президента України від 14 квітня 2021 року № 161/2021 послугувало добровільне набуття позивачем громадянства іншої держави.

У той же день, Президент України за результатами розгляду вказаної вище пропозиції видав оскаржуваний Указ.

Отже, обставини справи, підтверджені наданими документальними доказами, свідчать про те, що приймаючи відповідний Указ в частині позивача, Президент України діяв в межах повноважень, визначених пунктом 26 частини першої статті 106 Конституції України, пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про громадянство України» та з урахуванням подання та пропозицій відповідних компетентних органів, спрямованих відповідно до Конституції України, Законів України, рішень Ради національної безпеки та оборони на досягнення легітимних цілей захисту інтересів національної безпеки та запобігання злочинам.

Слід зазначити, що законодавство України є досить ліберальним щодо поновлення у громадянстві після його втрати. Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається внаслідок поновлення громадянства, порядок якого визначено статтею 10, і позивач може цим ефективним юридичним засобом скористатись.

Крім того, Україна є суверенною державою. Однією із ознак державного суверенітету, з огляду на Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту Організації Об`єднаних Націй, яка прийнята резолюцією 2625 (XXV) Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 року, а також інші міжнародні документи, є самостійність у вирішенні будь-яких державних питань.

В Україні існує єдине громадянство, що закріплено у статті 4 Конституції України.

Принцип існування єдиного громадянства, який визначений в Основному Законі України, має поважатися як іншими державами, так і окремими особами.

Позивачем та його представником не надано суду жодних доказів, які суд міг би розцінювати як підтвердження протиправності рішення відповідача.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач вважає порушеним його право, передбачене статтею 25 Конституції України, оскільки він як громадянин України не міг бути позбавлений громадянства України, та порушено щодо нього принцип запобігання виникненню випадків без громадянства і неможливості позбавлення громадянина України громадянства України, що передбачено пунктами 2, 3 частини першої статті 2 Закону № 2235-ІІІ.

Слід зазначити, що суд не ототожнює визначену статтею 25 Конституції України гарантію на заборону позбавлення громадянства із реалізованим позивачем правом на вибір громадянства, наслідком якого є припинення громадянства України за певною процедурою, дотриманою відповідачем.

Доводи представника позивача про порушення прав позивача, передбачених статтею 25 Конституції України, не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач як громадянин України не міг бути позбавлений громадянства України всупереч його волі. Відповідач не вчиняв дій, спрямованих на позбавлення позивача громадянства України, тоді як позивач вчинив дії, спрямовані на втрату громадянства України, оскільки у повнолітньому віці добровільно набув громадянство іншої держави.

Отже, правові гарантії, встановлені статтею 25 Конституції України та пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 2235-ІІІ, щодо позивача порушені не були, оскільки його не було позбавлено громадянства України і внаслідок видання Указу від 14 квітня 2021 року № 161/2021 він не став апатридом, тобто особою без громадянства.

Згідно зі статтею 7 Європейської конвенції «Про громадянство» Держава-учасниця не може передбачати у своєму внутрішньодержавному праві втрату її громадянства ex lege або на ініціативу самої держави-учасниці, за винятком у тому числі (…) добровільного набуття іншого громадянства.

Колегія суддів враховує, що позивач втратив громадянство внаслідок добровільного набуття громадянства іншої держави, факт припинення якого ним станом на 12 грудня 2022 року судом не встановлено.

Це свідчить про відсутність порушення статті 7 Європейської конвенції про громадянство та статті 8 Конвенції про скорочення без громадянства, які ратифіковані Верховною Радою України.

Отже, підстави вважати виданий Указ № 161/2021 в частині, що стосується позивача таким, що порушив принцип верховенства права, відсутні.

Також колегія суддів враховує межі судового контролю за повноваженнями відповідача згідно з частиною третьою статті 2 КАС України, відповідно до якої суди при перевірці обґрунтованості адміністративних актів повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів.

Отже, оскаржуваний Указ Президента України видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, він відповідає критеріям, які визначені у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд ураховує рішення Європейського суду з прав людини у справі № 76136/12 «Рамадан проти Мальти», у якому відповідний міжнародний судовий орган, юрисдикція якого поширюється на країну, дійшов висновку, що припинення державою особи громадянства, з підстав визначених законом у цій справі внаслідок набуття громадянства іншої держави, не є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник позивача посилається на те, що позбавлення позивача громадянства України є його політичним переслідуванням, проте не навела жодного аргументу на підтримку цього доводу.

Керуючись статтями 241- 246, 250, 266, 295 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14 квітня 2021 року № 161/2021 в частині припинення громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: Л.В. Тацій

Судді А.А. Єзеров

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець

С.М. Чиркін