Справа № 120/6035/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження

м. Вінниця

12 грудня 2022 р. Справа № 120/6035/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського відділу реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського відділу реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії.

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок Могилів-Подільський відділу реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 26.04.2022 про відмову у внесення змін до актового запису про народження за № 278 від 30.09.1963, складеного Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, зокрема: виправлення прізвища дитини та батька дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища матері дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » та до актового запису про шлюб за №157 від 10.07.1993, складеного Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме: виправлення прізвища нареченого до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 »;

- зобов`язати Могилів-Подільський відділ реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внесення змін до актового запису про народження за № 278 від 30.09.1963, складеного Мотилів- Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, зокрема: виправити прізвища дитини та батька дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища матері дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » та до актового запису про шлюб за №157 від 10.07.1993, складеного Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме: виправити прізвища нареченого до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що у свідоцтві про народження помилково зазначено його прізвище та прізвище його батьків « ОСОБА_2 , ОСОБА_2 », у той час як правильно « ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ». Помилки щодо написання прізвища були допущені і при видачі свідоцтва про шлюб, укладений між батьками позивача. У зв`язку з розбіжностями у написанні його прізвища та прізвища його батьків у свідоцтві про народження та у свідоцтві про шлюб, позивач не може прийняти спадщину від померлого батька.

Як зазначає позивач, він звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження за №278 від 30.09.1963, складеного Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та до актового запису про шлбю №157 від 10.07.1993, складеного Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, до якої долучив, зокрема, посвідку про народження свого батька від 20.07.1936, у якій його прізвище зазначене « ОСОБА_3 ». Однак, відповідачем відмовлено у внесенні змін до актових записів.

На переконання позивача, Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, складений за результатами розгляду його заяви, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 04.08.2022 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім того, вирішено витребувати у відповідача всі наявні матерали, які стали підставою для винесення оскаржуваного висновку.

01.09.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом докази. У відзиві відповідач зазначає, що за вимогами Правил №96/5 документи які мають необумовлені виправлення підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності перевіряються особливо ретельно та в разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Підставою для внесення змін до актових записів є повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

На переконання сторони відповідача, відсутні підстави для виправлення прізвища дитини та батька дитини: « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища матері дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » в актовому записі про народження ОСОБА_4 за № 278 від 30.09.1963, складеному Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, оскільки, при реєстрації народження дитини не було допущено помилку у зазначенні цих відомостей. У актовому записі про шлюб батьків, який був підставою внесення відомостей про батьків, прізвища нареченого до та після реєстрації шлюбу, нареченої після реєстрації шлюбу також - « ОСОБА_2 ». У свою чергу, актовий запис про народження батька заявника не зберігся.

Окрім того, відсутні підстави й для виправлення прізвища нареченого до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » в актовому записі про шлюб за № 157 від 10.07.1993, складеному Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, оскільки, при реєстрації шлюбу відомості про нареченого (у відповідності - наречену) було внесено на підставі пред`явлених ним документів.

З огляду на вищезазначене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на такі мотиви.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 цієї частини публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 вказаної частини визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача за № 278 від 30.09.1963 щодо виправлення прізвища дитини та батька дитини: « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища матері дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » та до актового запису про шлюб за № 157 від 10.07.1993, а саме виправлення прізвища нареченого до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », прізвища нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Суд зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 ЦК України).

Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, шлюб (частина друга цієї ж статті).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 цього Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 указаного Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила №96/5.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І цих Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним висновок відповідача про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану та зобов`язати відповідача внести зміни до таких записів.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт дійсної зміни прізвища матері дитини.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що метою звернення позивача до суду є захист особистих немайнових прав, а саме права на спадкування, яке не може бути реалізоване через невідповідності в прізвищі позивача та його померлого батька.

Так, позивач звернувся до суду насамперед з метою реалізації права на спадкування і у позовній заяві відсутні доводи за частиною другою статті 2 КАС України щодо неправомірності вказаної відмови відповідача. При цьому, зі змісту позову випливає, що позивач вважає, що надані ним документи, зокрема, посвідка про народження батька є достатніми для задоволення, поданою ОСОБА_1 заяви від 15.04.2022, оскільки така посвідка підтверджує, що вірним прізвищем його батька є " ОСОБА_3 ".

Отже, об`єктом перевірки у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду заяви позивача про внесення змін до актових записів цивільного стану й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт належності позивачу прізвища " ОСОБА_3 ", а не " ОСОБА_2 " для внесення змін до актових записів про народження та про укладення шлюбу.

Так, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відтак, суд вважає, що спірні правовідносини пов`язані із особистими немайновими правами позивача, які мають цивільно-правову природу, оскільки спрямовані забезпечення їх реалізації у сфері приватно-правових відносин.

Отже, суд доходить висновку, що цей позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Вказаний висновок щодо визначення предметної юрисдикції справ виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, узгоджується із тими, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №425/2737/17, від 23.01.2019 у справі №807/45/17, від 11.09.2019 у справі №810/2732/18 і підтверджується сталою практикою Верховного Суду, яка викладена у постановах від 19.12.2019 у справі №688/4029/16-а, від 23.11.2019 у справі №816/910/17, від 14.04.2021 у справі № 760/24695/19, від 29.11.2022 у справі № 280/956/22.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частинною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами у справі виник не у зв`язку з виконанням або невиконанням відповідачем публічно - владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції Вінницького окружного адміністративного суду, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вона має право звернутися з вказаним позовом до відповідного місцевого загального суду.

Відповідно до частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 19, 238, 239, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського відділу реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного місцевого загального суду.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до Вінницького окружного адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна