Справа № 440/3748/22
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/3748/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком; зобов`язання врахувати при призначенні пенсії за віком трудовий стаж з 05.04.1982 по 12.03.1985 періоди роботи на Полтавському заводі газорозрядних ламп з 21.02.1995 по 24.04.1999, період роботи в Колективному торговому підприємстві "Козаче" засновником якого є КСП імені Ілліча.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що для призначення пенсії за віком разом із заявою надала відповідачу всі необхідні документи, передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, однак відповідачем протиправно не зараховано до трудового стажу період її роботи з 05.04.1982 по 12.03.1985 в Полтавському заводі газорозрядних ламп та з 21.02.1995 по 24.04.1999 в Колективному торговому підприємстві "Козаче" засновником якого є КСП імені Ілліча, у зв`язку із чим протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком за недостатністю трудового стажу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження); залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

У відзиві на позовну заяву відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позов не визнав та наголошував на тому, що рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком за принципом екстериторіальності прийнято Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що до загального трудового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , з 05.04.1982 по 12.03.1985 на Полтавському заводі газорозрядних ламп та з 21.02.1995 по 24.04.1999 в Колективному торговому підприємстві "Козаче" засновником якого є КСП імені Ілліча, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Пенсійним фондом визнано загальний стаж позивача 24 роки 04 місяці 02 дні, якого не достатньо для призначення пенсії за віком.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 20.12.2021 про призначення пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області та прийнято рішення від 22.12.2021 № 94 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

До загального стажу не зарахований період роботи зазначений в трудовій книжці від 12.01.1981 НОМЕР_2 :

- з 05.04.1982 по 12.03.1985, оскільки на наказі про звільнення печатка не читається, що є порушенням Інструкції;

- з 21.02.1995 по 24.04.1999, оскільки дата початку роботи написана чорнилами іншого кольору, дата наказу про зарахування (13.02.1996) не відповідає даті початку роботи.

Позивач не погодилася із вказаним рішенням, у зв`язку із чим звернулася до суду із цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У п. 2.6 пункту 2 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відмовлено у зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 період роботи, зазначений в трудовій книжці від 12.01.1981 серії НОМЕР_2 , з 05.04.1982 по 12.03.1985, оскільки на наказі про звільнення печатка не читається, та з 21.02.1995 по 24.04.1999, оскільки дата початку роботи написана чорнилами іншого кольору, дата наказу про зарахування (13.02.1996) не відповідає даті початку роботи.

Дослідивши копію трудової книжки позивача від 12.01.1981 серії НОМЕР_2 судом встановлено, що на сторінках 6-7 внесено 05.04.1982 запис № 10 про прийняття ОСОБА_2 на роботу в Полтавський завод газорозрядних ламп та запис № 12 про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням із Полтавського заводу газорозрядних ламп.

При цьому на сторінках 8-9 трудової книжки є доповнення до запису про звільнення з уточненнями, на якому міститься чіткий відбиток печатки Полтавського заводу газорозрядних ламп.

Також на сторінках 10-11 трудової книжки внесено 21.02.1995 запис № 19 про прийняття ОСОБА_1 в члени КСП ім. Ілліча на підставі наказу від 13.02.1996, 21.02.1995 - запис № 20 на сторінках 12-13 про прийняття на роботу продавцем в КСП "Козаче" (засновник КСП "Ілліча") та 24.04.1999 - запис № 21 про звільнення із займаної посади.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що дата наказу про зарахування (13.02.1996) не відповідає даті початку роботи - 1995 рік, оскільки на сторінках 12-13 трудової книжки міститься запис № 20 від 21.02.1995 про прийняття позивача на роботу продавцем в КСП "Козаче" (засновник КСП "Ілліча").

Отже, трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить інформацію про її трудовий стаж з відповідними записами про роботу, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи; записи скріплені підписом та печаткою підприємств.

З вищевикладеного вбачається, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить необхідну інформацію про трудовий стаж позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 20.12.2021 повинен був врахувати відомості, зазначені в трудовій книжці.

Крім того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Також відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таким чином, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.12.2021 № 94 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.04.1982 по 12.03.1985 періоди роботи на Полтавському заводі газорозрядних ламп з 21.02.1995 по 24.04.1999, період роботи в Колективному торговому підприємстві "Козаче" засновником якого є КСП імені Ілліча, при призначенні пенсії за віком, суд зазначає, що пенсійний орган під час прийняття спірного рішення формально не врахував та не надав належної оцінки трудовій книжці позивача та архівним довідкам, не провів розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням цих документів.

Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2021 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 05.04.1982 року по 12.03.1985 року та з 21.02.1995 року по 24.04.1999 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.12.2021 № 94 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2021 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.04.1982 року по 12.03.1985 року та з 21.02.1995 року по 24.04.1999 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко