Справа № 280/6959/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

12 грудня 2022 рокуСправа № 280/6959/22 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я. розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі

за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради (вул. Перемоги, буд.80, м. Запоріжжя, 69005, )

до Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, )

третя особа - Первинна профспілкова організація Комунальної установи «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя (вул. Перемоги, буд.80, м. Запоріжжя, 69005 )

про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради до Запорізької міської ради, третя особа Первинна профспілкова організація Комунальної установи «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- зупинити дію рішення Запорізької міської ради від 07.12.2022 року «Про реорганізацію юридичної особи - комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради» до набрання законної сили відповідним судовим рішенням;

- заборонити Запорізькій міській раді, посадовим особам Запорізької міської ради та виконавчим органам Запорізької міської ради, а також третім особам, здійснювати дії щодо реорганізації юридичної особи - комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради (місцезнаходження: 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 80, код СДРПОУ 05498677) шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради (місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд,34, код СДРПОУ 05498683) набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

В обґрунтування заяви вказує, що не погоджується з рішенням Запорізької міської ради від 07.12.2022 року «Про реорганізацію юридичної особи - комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради» та має намір звернутись до суду з позовом про визнання його протиправним і скасування. Стверджує, що оскаржуване рішення є вочевидь протиправним та таким, що суперечить Конституції України, Закону України Закону «Основи законодавства України про охорону здоров`я», та порушує права та інтереси КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» ЗМР, трудові права працівників, а також гарантоване Конституцією право пацієнтів на отримання безоплатної медичної допомоги. Вказує також, що у випадку ухвалення рішення про задоволенні позовних вимог після закінчення процесу реорганізації буде відсутній ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, оскільки юридична особа КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» ЗМР не буде юридично існувати. З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві врегульовано положеннями Глави 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Приписами частини другої статті 151 КАС України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За матеріалами заяви судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є законність та обґрунтованість рішення Запорізької міської ради № 70 від 07.12.2022 «Про реорганізацію юридичної особи -комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради».

Згідно правових позицій Верховного Суду, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №600/1136/20-а зазначав, що щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №826/14303/18, від 12 лютого 2020 року в справі №640/17408/19, від 27 лютого 2020 року в справі №640/16242/19 та ін.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі №640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі №640/9636/20.

За змістом заяви про забезпечення позову в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на очевидну протиправність оскаржуваного рішення.

Однак, суд зазначає, що доводи позивача, які, на його переконання, вказують на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення, в контексті спірних правовідносин, можуть бути підтвердженні виключно під час судового розгляду, на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, які такі доводи і обставини можуть підтвердити.

Натомість висновки суду першої інстанції про очевидну протиправність рішення можуть свідчити про правову позицію суду наперед до розгляду справи по суті.

Відтак, суд відхиляє наявність такої підстави як очевидна протиправність оскаржуваного рішення.

Натомість, суд вважає достатньо обгрунтованими посилання заявника на те, що реалізація (виконання) оскаржуваного рішення, за умови невжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, частиною першою статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення установлено статтею 107 Цивільного кодексу України.

Крім того, згідно статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі правата обов`язки попередньої юридичної особи.

Частиною шостою статті 4 Закону про реєстрацію визначено, що у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.

Тому, у разі відсутності вжиття заходу забезпечення позову є обгрунтована послідовність настання наслідків того, що на дату набрання законної сили судовим рішенням у справі з приводу оскарження рішення Запорізької міської ради № 70 від 07.12.2022, заявник вже не буде існувати як самостійна юридична особа.

Процесуальне правонаступництво у вказаній справі згідно положень КАС України може мати місце після державної реєстрації припинення заявника, однак це нівелює сам зміст незгоди позивача із оскаржуваним рішенням щодо реорганізації та робить існування права на судовий захист примарним.

Визнаючі обгрунтованими вказані доводи заявника суд також враховує, що Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради відноситься до переліку опорних закладів охорони здоров`я у госпітальних округах на період до 2023 року, затверджений розпорядженням КМУ від 15.01.2020 № 23-р. В умовах військового стану, на території Запорізької області залишилось всього три опорних заклади охорони здоров`я, в т.ч. разом із заявником. Решта опорних закладів охорони здоров`я розташовані на тимчасової окупованих територіях внаслідок збройної агресій з боку Російської Федерації.

Тому, з метою забезпечення стабільності роботи заявника та надання ним медичних послуг, збереження розподілу існуючого навантаження на опорні заклади охорони здоров`я Запорізької області, суд вважає за можливе вжити заходів із забезпечення позовної заяви.

Щодо заходів забезпечення позову.

Заявник просить суд забезпечити позов шляхом вжиття двох заходів: зупинити дію рішення Запорізької міської ради № 70 від 07.12.2022 та заборонити Запорізькій міській раді, посадовим особам Запорізької міської ради, виконавчим органам Запорізької міської ради, а також третім особам здійснювати дії щодо реорганізації комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради.

По суті, результати вжиття заявлених заходів забезпечення позову мають одну мету - зупинити процес реорганізації Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги».

Тому, на думку суду, ефективним заходом забезпечення позову в даному випадку є саме - зупинення дії оскаржуваного рішення. В такому контексті захід відповідає принципу адекватності із заявленими вимогами.

Щодо співмірності застосованого судом заходу, то слід зазначити, що негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду значно перевищують негативні наслідки від відтвермінування дії рішення, що оскаржено в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає частково обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради до Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, шляхом зупинення дії рішення Запорізької міської ради № 70 від 07.12.2022 року «Про реорганізацію юридичної особи - комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради», до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній справі.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя Л.Я. Максименко