Справа № 214/6654/21 (2-а/214/28/22)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 214/6654/21 (2-а/214/28/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазура Сергія Сергійовича на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21.07.2022 в адміністративній справі №214/6654/21 (2-а/214/28/22) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазура Сергія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазура Сергія Сергійовича, в якому позивач просив визнати неправомірною та скасувати постанову серії ЕАО №4535741 від 25 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення швидкісного режиму в населеному пункті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена безпідставно. Позивач зауважував, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості руху в ручному та автоматичному режимах технічним приладом TruCam складає ± 2 км/год. Як зазначив поліцейський, швидкість руху позивача до моменту його зупинки була 73 км/год., але на спідометрі автомобіля позивача швидкість руху до зупинки була 69 км/год. До того ж вимірювання швидкості проводилось працівником поліції в ручному режимі, без застосування стаціонарного штативу, що суперечить ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Окремо позивач зазначив, що лазерний вимірювач TruCam захищений він втручання в правильність його роботи та працює в автоматичному режимі, в той час як інспектор виніс постанову про притягнення до відповідальності за порушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, що є суперечливим по своїй суті. Крім того, позивач посилається на недотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21.07.2022 позов задоволено.

Постанову серії ЕАО №4535741 від 25 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, винесену інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазуром Сергієм Сергійовичем, скасовано, а справу закрито.

Суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не підтверджений належними та допустимими доказами, як і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст.ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд виходив з ненадання доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: фото-, відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення, здійснені лазерним вимірювачем швидкості TruCam ІІ LTI 20/20, серійний №ТС000715, з яких можливо було б встановити дійсність руху автомобіля під керуванням позивача в населеному пункті зі швидкістю 73 км/год. Фіксування правопорушення саме вимірювачем TruCam ІІ LTI20/20, серійний №ТС000715 в п. 6 оскаржуваної постанови не зазначено (є посилання на TruCam ТС 00715, що не співпадає з даними TruCam, зазначеними у відзиві та долучених до нього документах на вимірювальний технічний прилад).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаржник вважає помилковим висновок суду про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху за допомогою сертифікованого вимірювача TruCam ІІ LTI20/20 прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Також відповідач зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена ним з дотриманням вимог КУпАП.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4535741 від 25.07.2021, винесеною інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Мазуром С.С., позивача - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови 25 липня 2021 року о 06.00 год. по автодорозі вул. Дніпровське шосе, біля буд.46 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Caddy, р/н НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш як на 23 км/год., а саме: рухався зі швидкістю 73 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР. Факт правопорушення зафіксовано на технічний пристрій TruCam LTI 20/20, серійний № ТС000715. Права роз`яснено на боді-камеру АВ00089.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку факт перевищення дозволеної швидкості руху виявлений за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС000715.

Зазначення в оскаржуваній постанові серії ЕАО №4535741 від 25.07.2021 про вимірювання швидкості руху автомобіля позивача «TruCam ТС 00715», а не «TruCam №ТС000715» є недоліком (опискою), що не впливає на достовірність наданих відповідачем доказів, так як фактично вимірювання швидкості руху автомобіля позивача було здійснено TruCam LTI 20/20 №ТС000715.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012, виданий Міністерством економічного розвитку і торгівлі України. Зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до виданого Державним підприємством «Укрметртестстандарт» Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 25.05.2021 №22-01/16817, чинного до 25.05.2022, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000715 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, є придатним до застосування (а.с.22).

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США, також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008.

З приводу доводів позивача про відсутність у відповідача визначених законом підстав для вимірювання швидкості руху за допомогою пристрою TruCam в ручному режимі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону в редакції на час виникнення спірних правовідносин поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Вказаною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.

При цьому спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» не визначений. Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик.

За даними ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, наведені позивачем доводи з приводу використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, погоджується з судом першої інстанції про недоведеність відповідачем факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, про яке вказано в оскаржуваній постанові.

Відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, DVD-R з фото-, відеозаписом лазерного вимірювача швидкості TruCam та нагрудної відеокамери, що використовується відповідачем на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Сама постанова про адміністративне правопорушення таким доказом не є, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень, допущених водієм. І саме в цьому акті мають бути відображені докази, якими підтверджується факт вчинення правопорушення.

Окрім того, згідно пункту 7 постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4535741 від 2.07.2021 ця постанова доказів не містить.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, втім відповідач не довів належними та допустимими доказами факт допущення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мазура Сергія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21.07.2022 в адміністративній справі №214/6654/21 (2-а/214/28/22) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко