Справа № 161/17639/22
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/358/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

представника позивача Коваленко М.В.

відповідача громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )

представника відповідача ОСОБА_3

перекладача Войчука М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,-

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2022 року представник позивача Управління Державної міграційної служби України у Волинській області Войцешук І. звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2022 о 19 год. 35 хв. працівниками сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління державної міграційної служби України у Волинській області виявлено громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території України без документів на право перебування та проживання, крім того на сьогоднішній день, добровільно не виконав рішення про примусове поверненнядо країни походження або третьої країни, прийняте 19.09.2022 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Відповідач зобов`язувався покинути територію України до 29.09.2022 року.В ході опитування громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_4 , останній пояснив, що він 16.03.2019 року прибув в Україну через КПП «Бориспіль» з метою навчання в Національному транспортному університеті, до якого вступив 06.02.2019 року та був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії від 10.05.2019 по 15.02.2023. Після відрахування з університету у 2020 році, посвідку іноземця скасовано 28.02.2020 на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку. Після скасування посвідки територію України не покинув. Документи для повторного оформлення посвідки на тимчасове проживання не подавав. З метою оформлення дозволу на імміграцію в Україну, продовження строків перебування, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів не звертався. Після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав за межі території України та після закінчення відповідного строку перебування проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Туркменістану про реадмісію осіб» від 10.01.2002 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Туркменістану про реадмісію осіб, підписану в м. Києві 14.05.2001 року. Відтак, громадяни Республіки Туркменістан, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Отже, враховуючи те, що Відповідач є громадянином Республіки Туркменістан, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (копія міститься в матеріалах справи), то останній підлягає реадмісії.

А тому просять затримати громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення.

Представник відповідача покладалась на розсуд суду з приводу можливості задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

19.09.2022 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до країни походження або третьої країни іноземця. Вказане рішення доведено до відома іноземця під розпис (а.с.6).

Особа громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлена та підтверджена паспортом громадянина Республіки Туркменістан серії НОМЕР_2 виданого 21.07.2012 року, дійсний до 20.07.2022 (а.с.8).

Відповідно до повідомлення щодо рішення про примусове повернення до країни походження або до третьої країни, ОСОБА_4 зобов`язаний залишити території України до 29.09.2022 року ( а.с.7).

Згідно протоколу №МВП 000038 про адміністративне затримання від 12 грудня 2022 громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) був затриманий у зв`язку з вчиненням правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с.12).

УДМС у Волинській області повідомляло про затримання ОСОБА_1 та поміщення його до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають в Україні Посольство Республіки Туркменістан в Україні (а.с.15).

З огляду на викладене вище громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) знаходиться в Україні з порушенням правил перебування.

Іноземець своїми діями порушив вимоги Положення, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012, доказів зворотнього в матеріалах справи не міститься.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України врегульований Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон).

Частиною першою ст. 26 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

В свою чергу, ст. 30 Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вонине виконалив установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Туркменістану про реадмісію осіб» від 10.01.2002 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Туркменістану про реадмісію осіб, підписану в м. Києві 14.05.2001 року.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Угоди визначено, що кожна з Договірних Сторін по представленню іншої Договірної Сторони приймає на територію своєї держави особу, що не виконує діючих умов в`їзду або перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, якщо підтверджується, що ця особа є громадянином держави запитуваної Договірної сторони.

Процедура застосування реадмісії регламентована Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 № 158 «Про затвердження Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб», в якій зазначається, що проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.

Враховуючи те, що громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) незаконно перебуває на території України, ним не виконано у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження, відсутні докази оскарження зазначеного рішення в судовому порядку, відповідачем не надано доказів щодо вжиття заходів з метою легалізації його проживання на території України, відсутність наявності постійного місця проживання на території України, сталого доходу, відповідач не заперечував вказаного факту, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення до країни громадянської належності або третьої країни, що унеможливить забезпечення виконання вказаного рішення.

Суд також бере до уваги, що відповідач перебуває у такому стані вже тривалий час, тобто у нього було достатньо часу, щоб покинути територію України, проте відповідач не здійснив жодних дій щодо залишення території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 11 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворенню чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що за забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1. затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2. затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3.взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4. зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, вчинені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

В ході судового розгляду встановлено, що громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) незаконно перебуває на території України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, українську мову розуміє, законних підстав для перебування на території України немає, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту не звертався, суд, з метою уникнення міграційної кризи на території України, попередження дестабілізації в країні, незаконного проникнення мігрантів на територію України, приходить до висновку про необхідність затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Туркменістану про реадмісію осіб від 10.01.2002 року.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Враховуючий той факт, що відповідач не виконав рішення від 19.09.2022 року про примусове повернення, на даний час незаконно перебуває на території України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України у Волинській області підлягає до задоволення.

Також суд вважає, строк затримання слід встановити до шести місяців, як це передбачено ч. 11 ст. 289 КАС України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі

Керуючись ст. ст.6,9,72-77,289,295,297 КАС України, ст.1,3,9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, терміном на 6 (шість) місяців.

Рішення суду у відповідності до ч.3 ст.288, ч.16 ст.289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 14 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк