Справа № 539/2422/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12 грудня 2022 р. Справа № 539/2422/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Алтухова О.С., по справі № 539/2422/21
за позовом ОСОБА_1
до Начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Бугай Інни Миколаївни , Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Бугай Інни Миколаївни (далі за текстом ОСОБА_2 , перший відповідач), виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі за текстом ВК Лубенської міськради, другий відповідач), у якому просила:
визнати протиправними дії начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Бугай Інни Миколаївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 11 25/4 від 02 червня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 4250,00 гривень.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022 у справі № 539/2422/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Бугай Інни Миколаївни, виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022 у справі № 539/2422/21 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі; стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, у тому числі на оплату судового збору та на професійну правничу допомогу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022 у справі № 539/2422/21 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Бугай Інни Миколаївни, виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі № 539/2422/21 задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення № 1125/4 від 02 червня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 4250,00 гривень.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

01.12.2022 до Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи № 539/2422/21 в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування заявленого до стягнення розміру витрат повідомлено, що позивач отримав професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 10.03.2022, за яким розмір адвокатської винагороди є фіксованим і становить 15000 грн, що, на думку представника позивача, свідчить про незалежність розміру гонорару від обсягу часу, який потрачений на надання обумовлених договором послуг, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19.

Вказує, що на підтвердження сплати гонорару адвоката позивачу видано складену і підписану адвокатом квитанцію, яка відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19, є достатнім доказом підтвердження факту отримання адвокатом коштів від клієнта.

Зазначив, що розмір гонорару був визначений за домовленістю між сторонами відповідно до вимог чинного законодавства, а тому втручання або зміна домовленостей щодо розміру адвокатської винагороди забороняється, що відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17.

09.12.2022 до апеляційного суду надійшли заперечення другого відповідача, у яких останній просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір судових витрат, визначений представником позивача у 15000 грн, є завищеним, не відповідає критеріям розумності та реальності. Стверджує, що відсутність документальних підтверджень надання правової допомоги, а саме: акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень понесених клієнтом витрат є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Також з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України, «Лавентс проти Латвії», «Двойних проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Баришевський проти України», зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

В судове засідання позивач та її представник не прибули, у своїй заяві про розподіл судових витрат від 01.12.2022 представник позивача просив розглядати заяву про розподіл судових витрат за відсутності позивача.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про час, дату, місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до частин 3 та 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

27.11.2022 до Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява, у якій повідомлено про об`єктивну неможливість до закінчення судових дебатів подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, оскільки сторони договору про надання правової допомоги від 10.03.2022 погодили оплату послуг адвоката протягом 3-х банківських днів з моменту проголошення судового рішення у справі, а акт за надані послуги буде складено після оплати таких послуг.

Колегія суддів вважає, що вказана заява представника позивача подана у строк, передбачений ст. 143 КАС України (судове засідання відбулось 28.11.2022, а заява подана 27.11.2022), а причини неможливості подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, до закінчення судових дебатів є поважними.

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому, розмір витрат має бути співмірним зі складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат у розмірі 15000 грн позивачем надано до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги від 10.03.2022, акту надання послуг від 30.11.2022, квитанції про отримання оплати (гонорару адвоката) № 3011/2022-1 від 30.11.2022.

Колегія суддів, дослідивши вказану вище копію договору встановила, що адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо супроводження адміністративної справи № 539/2422/21 у Другому апеляційному адміністративному суді, а саме: аналіз документів та матеріалів справи; аналіз рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022 у справі; підготовка та подання до суду апеляційної скарги на рішення; за необхідності підготовка та подання клопотань / заяв / заперечень / пояснень; участь в судових засіданнях; надання послуг, необхідних для належного представництва інтересів Клієнта у Справі, а Клієнт зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх у розмірі та порядку визначених цим Договором (п. 1.1 договору про надання правової допомоги від 10.03.2022).

Дослідивши вказану вище копію акту колегія суддів установила, що адвокатом надані такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи № 539/2422/21, аналіз рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022 у справі, яка надана 04.04.2022; підготовка та подання до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 22.02.2022 у справі № 539/2422/21, яка надана з 05.04.2022 по 12.04.2022; підготовка та подання до Другого апеляційного адміністративного суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка надана 21.11.2022; підготовка та подання до Другого апеляційного адміністративного суду клопотання в порядку ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України, яка надана 27.11.2022. Загальна вартість вказаних послуг складає 15000 грн.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань, і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Так, до апеляційного суду надійшли заперечення другого відповідача, у яких останній просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір судових витрат, визначений представником позивача у 15000 грн, є завищеним, не відповідає критеріям розумності та реальності. Також зазначив про відсутність документальних підтверджень надання правової допомоги, а саме: акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень понесених клієнтом витрат.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у суді, колегія суддів, враховуючи заперечення відповідача, зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.

З огляду на викладене, посилання відповідача на відсутність документального підтвердження понесених судових витрат, колегія суддів не приймає, оскільки акт прийому-передачі виконаних робіт було надано представником позивача (а.с. 219, т. 2), а відсутність доказів оплати отриманих юридичних послуг жодним чином не впливає на вирішення спірних правовідносин.

З дослідженого колегією суддів змісту Договору про надання правової допомоги від 10.03.2022 вбачається, що фіксована сума за юридичну допомогу у розмірі 15000 грн була визначена сторонами з урахуванням того, що адвокатом буде надано клієнту наступні послуги: аналіз документів та матеріалів справи, аналіз рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.02.2022, підготовка та подання апеляційної скарги та за необхідності підготовка та подання клопотання/заперечення/пояснення, участь у судових засіданнях, інші послуги.

Колегія суддів зазначає, що у разі, якщо в договорі адвокатом і клієнтом погоджено фіксовану суму гонорару й визначено перелік послуг, які адвокат надаватиме клієнту у справі, проте певний вид послуг клієнту не було надано, то суд має вирахувати вартість таких послуг і зменшити розмір витрат.

Разом з цим, з акту наданих послуг від 30.11.2022 вбачається, що фактично клієнт отримав не всі послуги, передбачені умовами договору, загальна вартість яких складає 15000 грн, зокрема судові засідання по справі не проводились, а отже адвокат участі у них не брав. Наведене свідчить про завищення представником позивача суми судових витрат, що підлягає відшкодуванню.

З приводу заявлених до відшкодування представником позивача витрат на правничу допомогу за ознайомлення з матеріалами справи № 539/2422/21 та аналізу рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що виокремлення «аналізу матеріалів судової справи», як самостійного виду адвокатської послуги, є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з підготовки апеляційної скарги, а тому визначення окремо такої послуги є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та є складовою послуги з написання апеляційної скарги. Не підлягає окремому визначенню і надання такої адвокатської послуги, як здійснення аналізу рішення суду першої інстанції, що було предметом апеляційного оскарження, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку апеляційної скарги. Отже, зазначені вище послуги є складовою процесу написання апеляційної скарги, а тому вказані витрати не можуть підлягати окремій компенсації за рахунок відповідача.

Разом з цим, варто зазначити, що апеляційна скарга значна за обсягом, містить посилання на практику Верховного Суду, більшу частину скарги складають власні висновки адвоката. Враховуючи, що спірні правовідносини не є типовими та розповсюдженими, а для складення апеляційної скарги необхідно було провести детальний аналіз документів і нормативно-правових актів, які їх регулюють, колегія суддів оцінює послугу зі складення апеляційної скарги та подання її до суду як значну за обсягом та витраченим часом (з 05.04.2022 по 12.04.2022).

Також, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокатом позивача складено два клопотання (про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та заява в порядку ст. 143 КАС України), які є невеликими за змістом і складаються, за незначним виключенням, лише з правових норм. Важливість та складність таких клопотань колегія суддів оцінює як незначні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що розмір витрат, що підлягає відшкодуванню, повинен бути співмірним із складністю справи та ціною позову.

Так, колегією суддів встановлено, що з урахуванням приписів статі 12 КАС України, дана справа є справою незначної складності. При цьому, предметом спірних правовідносин була постанова у справі про адміністративне правопорушення № 1125/4 від 02.06.2021 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 4250 грн, а сума витрат на правничу допомогу 15000,00 грн, що заявлена до стягнення, є втричі більшою від суми оскаржуваного штрафу, що свідчить про її неспівмірність зі складністю справи та ціною позову.

Враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що відображено в акті про надання правової допомоги, умови такого договору в частині визначення гонорару адвоката у фіксованому розмірі, а також задоволення позовних вимог в повному обсязі, колегія суддів вважає за необхідне зменшити заявлений представником позивача розмір судових витрат до суми 7500 грн, яка вочевидь яка є співмірною сумою відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача з огляду на складність даної справи, виконану адвокатом роботу та розмір штрафу, накладеного спірною постановою (4250 грн).

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, ч. 4 ст. 229, ст. ст. 243, 250, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Прийняти додаткову постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (Полтавська обл., м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, 33, код ЄДРПОУ: 04057439) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Русанова В.Б. Жигилій С.П.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 13.12.2022.