Справа № 640/27649/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., при секретарі судового засідання: Турчин М.М.. за участю представників сторін: від позивача: Зінчук К.М., Черешневого О.І., від відповідача: Гримальського А.Ю., Вакулової М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі також - відповідач, Головне управління ДПС у м. Києві), в якому просив суд:

скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.07.2021 №6 «Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» на загальну суму 1 750 884,27 грн.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято на підставі хибного висновку податкового органу щодо несвоєчасності нарахування Військовою частиною НОМЕР_1 , правонаступником якої є позивач, єдиного внеску за період грудень 2018 року - вересень 2019 року. Позивачем зазначено, що згідно з даними бухгалтерського обліку Військової частини НОМЕР_1 за вказаний період нею вчасно та в повному обсязі нараховувались і сплачувались єдині внески, що виключає наявність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за самостійне донарахування єдиного внеску на підставі частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.07.2021 №6 «Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску» на загальну суму 1750884,27 грн.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити рішення суду без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

Судове засідання, призначене на 23.11.2022, не відбулось, у зв`язку з аварійним відключенням електроенергії через масовану ракетну атаку та знеструмленням приміщення Шостого апеляційного адміністративного суду. Розгляд справи відкладено на 07.12.2022.

В судовому засіданні 07.12.2022 представники Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС підтримали вимоги апеляційної скарги, представники позивача проти їх задоволення заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі, з питань дотримання вимог податкового законодавства при сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 08.02.2017 по 05.07.2021, за результатами якої складено акт перевірки від 12.07.2021 №53798/Ж5/26-15-07-03-02.

Перевіркою встановлено порушення Військовою частиною НОМЕР_1 :

пункту 4 частини другої статті 6 Закону №2464-VI, а саме: несвоєчасне подання звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період грудень 2018 року - жовтень 2019 року;

пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI, а саме: несвоєчасне нарахування єдиного внеску у сумі 3 501 768,54 грн., у тому числі: за грудень 2018 року - у сумі 359 404,19 грн., за січень 2019 року - 323 612,01 грн., за лютий 2019 року - 402 877,97 грн., за березень 2019 року - 441 958,96 грн., за квітень 2019 року - 421 528,58 грн., за травень 2019 року - 552 790,83 грн., за червень 2019 року - 508 819,37 грн., за вересень 2019 року - 490 776,53 грн.;

частини восьмої статті 9 Закону №2464-VІ, а саме: несвоєчасна сплата єдиного внеску за період з 21.07.2018 по 14.09.2018 у сумі 7081,36 грн.

На підставі акту перевірки від 12.07.2021 №53798/Ж5/26-15-07-03-02 Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.07.2021 №, яким до Військової частини НОМЕР_1 за порушення вимог пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI застосовано штрафні санкції у розмірі 1 750 884,27 грн.

Вказуючи на протиправність зазначеного рішення, ІНФОРМАЦІЯ_1 як правонаступник Військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято за відсутності факту самостійного донарахування платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за період грудень 2018 року- червень 2019 року, вересень 2019 року. Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що у спірних правовідносинах мало місце порушення позивачем вимог пункту 7 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №435), в частині належного заповнення даних Таблиці 4 до Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період грудень 2018 року - червень 2019 року, вересень 2019 року, а не самостійне донарахування своєчасно ненарахованих внесків. Судом зазначено, що суми єдиного внеску за спірний період Військовою частиною НОМЕР_1 нараховувались вчасно, що підтверджується як даними регістрів бухгалтерського обліку платника податків, так і даними графи 21 "Сума нарахованого єдиного внеску за звітний місяць (на заробітну плату / дохід / грошове забезпечення)" Таблиці 6 Звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за спірний період.

Апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві мотивована невідповідністю висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи та помилковістю застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що у межах спірних правовідносин мало місце самостійне донарахування платником податків сум єдиного внеску, що підтверджується висновками акту перевірки від 12.07.2021 №53798/Ж5/26-15-07-03-02.

Колегія суддів, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Частиною другою статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2464-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платник єдиного внеску також зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу п`ятого частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування були визначені положенням Порядку №435.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Порядку №435 звіт страхувальником має подаватися в повному обсязі. Звіт, складений з порушенням вимог цього Порядку, у тому числі без обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 6 цього розділу, та поданий без необхідних таблиць, не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

Згідно з пунктом 16 розділу ІІ Порядку №435 відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Абзацом другим пункту 1 розділу ІІІ Порядку №435 встановлено, що звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подається за формою № Д4 згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 9 розділу IV Порядку №435 таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку призначена для формування страхувальниками у розрізі кожної застрахованої особи відомостей про суми нарахованої їй заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у звітному місяці. Такі відомості формуються з урахуванням кодів категорій застрахованих осіб, визначених у додатку 2 до цього Порядку.

Пунктом 7 розділу IV Порядку №435 передбачено, що таблицю 4 додатка 4 до цього Порядку формують та подають до органів доходів і зборів страхувальники, які нараховують та сплачують єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного Законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Судом першої інстанції встановлено та копіями звітів з єдиного внеску за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, вересень 2019 року підтверджено, що Військовою частиною НОМЕР_1 при поданні звітності за вказаний період не здійснювалось заповнення таблиці 4 Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Форма № Д4 (місячна)). Аналогічні обставини згідно з поясненнями позивача мали місце при поданні звітності за грудень 2018 року.

Втім, таблиця 6 зазначених звітів містить заповнені графи 21 «Сума нарахованого єдиного внеску за звітний місяць (на заробітну плату / дохід / грошове забезпечення)», де вказано суми нарахованого єдиного внеску по кожній із застрахованих осіб.

Згідно з даними Таблиці 4 звіту за листопад 2019 рік Військовою частиною НОМЕР_1 відображено суму у розмірі 3 010 992,01 грн, як суму, на яку збільшено єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередній звітних періодах. При цьому, в графі «зміст помилки» зазначено: «за попередні періоди, а саме з грудня 2018 року по червень 2019 року, у таблиці 4 не вказано суму ЄСВ».

Так само, у поданому звіті за лютий 2020 рік у Таблиці 4 Військовою частиною НОМЕР_1 відображено суму у розмірі 490 871,75 грн, як суму, на яку збільшено єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередній звітних періодах. В графі «зміст помилки» зазначено: «за попередній період, а саме вересень 2019 року, у таблиці 4 неправильно вказано суму ЄСВ».

У зв`язку з відображенням у Таблиці 4 звітів за листопад 2019 року та лютий 2020 рік зазначених сум єдиного внеску, податковим органом зроблено висновок про їх самостійне донарахування платником податків та, відповідно, застосовано штрафні санкції у розмірі 10 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму (з врахуванням вимоги про не перевищення 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності у спірних правовідносинах факту самостійного донарахування платником сум єдиного внеску, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом другим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною другою статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), для роботодавців визначено календарний місяць (абзац п`ятий частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення Закону №2464-VI не пов`язують момент нарахування єдиного внеску з фактом подання звітності. Так, подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є формою повідомлення контролюючого органу про суми єдиного внеску, які вже є нарахованими та у випадку, передбаченому абзацом другим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, - такими, що мають бути сплаченими. При цьому, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, які підтверджують нарахування виплат, на які відповідно до Закону №2464-VI нараховуються страхові внески.

Згідно з узагальненим переліком документів, які було використано при проведенні перевірки Військової частини НОМЕР_1 (додаток 3 до акту від 12.07.2021 №53798/Ж5/26-15-07-03-02), перевіряючими вибірковим порядком використовувались: виписки банку з додатками, авансові звіти, податкові розрахунки форми 1-ДФ, оборотно-сальдові відомості по рахункам, розрахунково-платіжні відомості по заробітній платі, ЄСВ.

При цьому, перевіркою правильності утримання єдиного внеску із сум виплат розбіжності між звітними даними та даними перевірки не встановлено.

Висновок акту перевірки від 12.07.2021 №53798/Ж5/26-15-07-03-02 не містить відомостей про те, що у відповідні звітні періоди - грудень 2018 - жовтень 2019 року відбулась несвоєчасна сплата сум єдиного внеску. Несвоєчасна сплата єдиного внеску встановлена на суму 7 081,36 грн. лише за період з 21.07.2018 по 14.09.2018, який не охоплюється спірним.

Натомість, згідно з актом перевірки від 12.07.2021 №53798/Ж5/26-15-07-03-02 податковим органом встановлено розбіжності між сумами нарахувань єдиного внеску, що відображені у звітах, та даними перевірки, а саме: 2018 рік - 359 404,19 грн, 2019 рік - 3 142 364,35 грн.

У той же час, невідображення сум єдиного внеску в графах Таблиці 4 звіту, що спричинило виникнення зазначених розбіжностей, не свідчить про відсутність факту нарахування сум єдиного внеску платником податків, як і не свідчить про відсутність факту їх своєчасної сплати.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що дані Таблиці 6 поданих звітів за спірний період містили дані щодо сум нарахованих внесків. Прийняття ДПС України зазначених звітів в електронному вигляді підтверджується копіями Квитанцій №2, наявними в матеріалах справи.

Судом першої інстанції також встановлено та відповідачем не спростовано, що згідно з даними копій меморіальних ордерів, долучених позивачем до матеріалів справи, останні містять відомості щодо нарахованих сум єдиного внеску за відповідні звітні періоди одночасно із обчисленням (нарахуванням) виплат (доходу), на які такі внески нараховано.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо помилковості позиції органу податкової служби в частині наявності у спірних правовідносинах факту самостійного донарахування платником сум єдиного внеску, у зв`язку з чим зазначає про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.07.2021 №6 та, відповідно, щодо наявності підстав для задоволення позову, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року у справі №640/27649/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення та може бути оскаржена, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко