Справа № 160/15616/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
07 жовтня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій заявлені вимоги:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що надані відповідачем розрахунки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом під час розрахунку грошових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не врахована податкова преференція передбачена п.п. є п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України щодо будівель промисловості; контролюючим органом неправомірно при нарахуванні податку не враховано, рішення Покровської міської ради №2 від 13 січня 2017 року в якому визначено, що не є об`єктами оподаткування об`єкти, перелічені в ст.266.2.2 Податкового кодексу України. Об`єкт нерухомості, який належить позивачу віднесено до будівель промисловості, тому такий об`єкт не може виступати об`єктом оподаткування. На думку позивача, тлумачення контролюючим органом вказаної норми не на користь платника податків суперечить п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України. З огляду на наведене, позивач зазначає, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відображене в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях є протиправним , а відтак підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
02 листопада 2022 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому він, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що відповідно до даних аналітично - інформаційної системи ДПС України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 є власником: 13/90 частин нежитлової будівлі, пожежного депо, загальною площею 1220,5 м.кв., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не визначена як об`єкт нерухомості, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, так як право власності належить фізичній особі, а не промисловому підприємству. У період з 01.01.2019 р. по теперішній час позивач не перебував на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як суб`єкт господарювання - фізична особа - підприємець (для розрахунку податку за 2020 рік). ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі рішень Покровської міської ради «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» № 7 від 22.06.2018 року, № 12 від 29.03.2019 року; рішення «Про внесення змін у ставки податку н нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нерухомості, затверджу рішенням 7 від 22.06.2018 року» № 3 від 31.05.2019 року та рішення «Про внесення змін ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нерухомості затверджені рішенням 12 від 29.03.2019 року» № 4 від 31.05.2019 року відповідно, яким ставка податку для «Інші будівлі» визначена у розмірі 0,91 відсоток від мінімальної заробітні плати встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази: оподаткування. Крім того, зазначили, що жодних правових підстав для застосування до позивача податкової преференції за пп.«є» пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України за 2019, 2020 роки немає, а тому нарахування здійснено правомірно та обґрунтовано.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (індексний номер 200693075 від 18.02.2020 р.) ОСОБА_1 є власником: 13/90 частин нежитлової будівлі, пожежного депо, інв.№5, загальною площею 1220,5 м.кв., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу 1/3 частини нежитлових будівель пожежного депо (по АДРЕСА_1 ) №5621, посвідченого 31.07.2008 р. приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П., ОСОБА_1 є співвласником 1/3 частини нежитлових будівель, розташованих в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, а саме: пожежного депо: частина адміністративної будівлі-приміщення 12 = 9,7 кв.м., санвузол 13=2,6 кв.м., приміщення 14=16,6 кв.м., приміщення 15 = 16,5 кв.м., гараж пожежного депо: бокс 1 = 154,5 кв.м., бокс 2 = 38,5 кв.м., бокс 3=35,0 кв.м., приміщення 4=16,6 кв.м., приміщення 5=26,9 кв.м., приміщення 6 = 12,5 кв.м., приміщення 7=7,2 кв.м., приміщення 8 = 7,0 кв.м., коридор 9 = 7,5 кв.м., приміщення 10 = 15,4 кв.м., приміщення 11 = 19,3 кв.м., приміщення 12 = 1,3 кв.м., вежа пожежного депо: приміщення 1 = 10,7 кв.м., приміщення 2- 12,1 кв.м. Загальна площа об`єктів - 411,8 кв.м. Право власності - спільна часткова власність, частка позивача - 1,3.
Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна відчужене позивачем на підставі Договору дарування, посвідченого 20.05.2021 р. № 953 приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П.
Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, органом ДПС нараховано позивачу:
- площа 176,29 м.кв. (13/90 частин загальної площі 1220,5 м. кв.) за адресою: АДРЕСА_1 , ставка податку за 1 кв. м. 37,97 грн.(0,91% *4173,00 грн.(мін. з/п станом на 01.01.2019 року): 176,29 м.кв.*37,97 грн. = 6694,66 грн.
Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, органом ДПС нараховано позивачу:
- площа 176,29 м.кв. (13/90 частин загальної площі 1220,5 м. кв.) за адресою: АДРЕСА_1 , ставка податку за 1 кв. м. 55,26 грн.(1,17% *4723,00 грн.(мін. з/п станом на 01.01.2020 року): 176,29м.кв.*55,26 грн. = 8930,05 грн.
Вважаючи, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваних податкових-рішень та відсутності податкового боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, обов`язки, компетенцію контролюючих органів, під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2 статті 15 ПК України).
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України (в редакції тут і надані, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункт 266.3 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та визначено об`єкти, які не оподатковуються таким податком.
Так, підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).
Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі. При цьому cама по собі специфіка об`єкта оподаткування - спеціальний статус будівлі як будівлі промисловості - не є достатньою підставою для застосування податкової пільги.
Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, встановлена підпунктом є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням за її цільовим призначенням - для виготовлення промислової продукції.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.
Отже, норма підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України застосовується, якщо власниками будівель промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання цих будівель за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.07.2020 у справі № 440/937/19, від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17, від 28.05.2020 у справі №826/1338/17.
Таке правозастосування узгоджується і з чинною з 23.05.2020 редакцією підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК (Закон України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві»), згідно з якою з переліку об`єктів оподаткування податком виключені будівлі промисловості, які віднесені до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником: 13/90 частин нежитлової будівлі, пожежного депо, інв.№5, загальною площею 1220,5 м.кв., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
За положеннями підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт ґ).
Згідно пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, який призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
За Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу 12 «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно с Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємства машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорт металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчові промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Таким чином, об`єкт нерухомого майна - пожежне депо, інв.№5, загальною площею 1220,5 м.кв., розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м.Орджонікідзе, вул. Зонова будинок 3, віднесена до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про використання позивачем будівель нежитлової нерухомості у виробничій діяльності.
При цьому, посилання позивача на рішення Покровської міської ради №2 від 13 січня 2017 року в якому зазначено, що не є об`єктами оподаткування об`єкти, перелічені в ст.266.2.2 Податкового кодексу України, як на одну із підстав для визнання протиправними спірних податкових повідомлень-рішень, є необґрунтованими, оскільки у цьому рішенні міської ради відтворено положення Податкового кодексу України, що не є спірним у цій справі.
Отже, доводи позивача за наведених вище висновків суду є такими, що суперечать, встановленим в ході судового розгляду обставинам справи.
З урахуванням вищезазначеного, з огляду на всі фактичні обставини цієї справи, а також дотримання відповідачем положень Податкового кодексу України в частині його повноважень та функцій, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем відповідно до чинного законодавства, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Відповідно до ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні вимог позивача, розподіл понесених ним витрат зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправним відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко