Справа № 300/8311/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" грудня 2022 р. справа № 300/8311/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
представників позивача: Маланюка О.Я., Старцун Н.І.,
представників відповідача: Карковської О.М., Липчук В.І.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Шкіри" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 21.09.2021 №006443/0705, №006445/0705, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Шкіри" (надалі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 21.09.2021 №006443/0705, №006445/0705.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках акту планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 16.08.2021 року № 4555/09-19-07-05/32624277, із врахуванням відповіді на заперечення від 17.09.2021 року за № 9682/6/09-19-07-05-19-19, які, на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать нормам податкового законодавства. Зокрема, щодо порушень викладених у акті перевірки, позивач вказав на помилковість висновків податкового органу, оскільки перевіряючі жодним чином не обґрунтували мотиви неврахування первинних документів, водночас, виклали безпідставні висновки щодо реальності здійснення фінансово-господарських операцій ТзОВ "Світ Шкіри" з контрагентами - ТОВ "Келайн-Пром" та ТОВ "Браун Брідж". Також позивач зазначає, що контролюючий орган протиправно застосував до ТОВ "Світ Шкіри" штрафні санкції в сумі 6120 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції, оскільки диспозиція пункту 117.1 статті 117 ПК України не передбачає можливості накладення штрафу саме за несвоєчасне подання повідомлення за формою № 20-ОПП. З огляду на викладене, позивач вважає податкові повідомлення-рішення, що винесені за наслідками вищевказаної перевірки від 21.09.2021 №006443/0705, №006445/0705 необґрунтованими, такими, що винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого, просить визнати їх протиправними та скасувати.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Шкіри" залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (т.2, а.с.57-58).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (т.2, а.с.65-66).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ТОВ "Світ Шкіри" про розгляд справи з викликом сторін (т.2, а.с.91-92).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року ухвалено здійснювати розгляд адміністративної справи № 300/8311/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Шкіри" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 21.09.2021 №006443/0705, №006445/0705, за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, з повідомленням учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (т.2, а.с.123-124).
Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 06.06.2022 року по 15.07.2022 року перебував у відпустці, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.01.2022 року, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Зокрема, вказав на те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. При цьому зазначив, що ТОВ "Світ Шкіри" не надано до перевірки документи щодо підтвердження реальності проведення операцій з транспортування товару від ТОВ "Світ Шкіри" до ТОВ "Келайн-Пром" (товарно-транспортні накладні на перевезення, транспортного експедирування та документи про їх виконання). Відсутня подальша реалізація ТОВ "Келайн-Пром" хімічних матеріалів Sylphirol, Syntan, Synthol, придбання якого документально оформлено від ТОВ "Світ Шкіри". Також, згідно даних ІС Податковий блок наявні наступні відомості про об`єкти оподаткування: склад за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Малехів, вул. Галицька, 1-Б, два автомобілі КАМАЗ, кран на автомобіль спеціального призначення, офіс м. Львів, Галицький район, проспект Свободи, буд. 10, офіс 6 дата взяття на облік 07.06.2021 року. Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік, основні засоби станом на 01.01.2018 року становлять 0 тис. грн., станом на 31.12.2018 року 314,5 тис. грн., запаси станом на 01.01.2018 року 0 тис. грн., 31.12.2018 року 342 тис. грн. Окрім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до Єдиного реєстру судових рішень, ТОВ "Келайн-Пром" є фігурантом кримінального провадження. Також вказав, що перевіркою встановлено неможливість реального здійснення господарських операцій ТОВ "Світ Шкіри" з ТОВ "Браун Брідж", оскільки позивачем не надано до перевірки документи щодо підтвердження реальності проведення операцій з транспортування товару від ТОВ "Світ Шкіри" до ТОВ "Браун Брідж" (товарно-транспортні накладні на перевезення, транспортного експедирування та документи про їх виконання). Зазначив, що згідно даних ІС Податковий блок відсутні відомості про об`єкти оподаткування. Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік, основні засоби станом на 01.01.2018 року становлять 0 тис. грн., станом на 31.12.2018 року 23 тис. грн., запаси станом на 01.01.2018 року 0 тис. грн., 31.12.2018 року 5тис. грн. Окрім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до Єдиного реєстру судових рішень, ТОВ "Браун Брідж" є фігурантом кримінального провадження. На думку представника відповідача, вищенаведені факти спростовують реальність здійснення господарських операцій ТОВ "Світ Шкіри" з вищевказаними контрагентами (т.2, а.с.70-81).
01.04.2022 року ТОВ "Світ Шкіри" подало на адресу суду відповідь на відзив, де представник позивача, не погодившись зі змістом відзиву на позовну заяву, вказав на те, ТОВ "Світ Шкіри" за вказаними в позовній заяві взаємовідносинами з контрагентами ТОВ "Келайн-Пром" та ТОВ "Браун Брідж" було постачальником (Продавцем) і в жодному випадку не було Покупцем, внаслідок чого, сформувало зобов`язання по ПДВ по господарських операціях з вказаними контрагентами та не формувало податкового кредиту по господарських операціях з вказаними контрагентами. ТОВ "Світ Шкіри" діяло в межах чинного законодавства та задекларувало всі податкові зобов`язання за господарськими операціями з контрагентами ТОВ "Келайн-Пром" та ТОВ "Браун Брідж" як по податку на прибуток так і по ПДВ. Також, представник позивача вказав на те, що жодними нормами ПК України не передбачена відповідальність платника податків (Продавця), за неподання або несвоєчасного подання його контрагентом (Покупцем) будь-якої звітності (т.2, а.с.95-108).
В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представники відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечили з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
На підставі направлень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 09.07.2021 року за № 1721, № 1722, від 26.07.2021 року № 1887 працівниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в період з 13.07.2021 року по 09.08.2021 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Світ Шкіри" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За результатами перевірки складено акт за № 4555/09-19-07-05/32624277 від 16.08.2021 року (т.1, а.с.47-85), відповідно до змісту якого констатовано порушення позивачем, зокрема:
- п.44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, п.5, п.7, п.8, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 дохід затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 року, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 11 зобов`язання затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 20 від 31.01.2000 року, ст. 1, ст. 4 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 346015 грн., в тому числі по періодах: 2018 рік 346015 грн.;
- п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено факт неподання/несвоєчасного подання ТОВ "Світ Шкіри" до податкового органу повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (форма № 20-ОПП), які використовувались підприємством в господарській діяльності.
01.09.2021 року ТОВ "Світ Шкіри" направлено заперечення до акту перевірки № 4555/09-19-07-05/32624277 від 16.08.2021 року (Т.1, а.с.125-150).
За результатами розгляду поданих заперечень, відповідачем надано відповідь № 9682/6/09-19-07-05-19 від 17.09.2021 року, в якій зазначено, що пункт 1 висновку акту перевірки №4555/09-19-07-05/32624277 від 16.08.2021 року необхідно викласти в наступній редакції: п.44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, п.5, п.7, п.8, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 дохід затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 року, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 11 зобов`язання затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 20 від 31.01.2000 року, ст. 1, ст. 4 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 448256 грн., в тому числі по періодах: 2018 рік 448256 грн. (т.1, а.с.151-155).
На підставі акту перевірки №4555/09-19-07-05/32624277 від 16.08.2021 року, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.09.2021 року:
- № 006443/0705, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 560320 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 448256 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 112064 грн. (т.1, а.с.159);
- № 006445/0705, яким застосовано штрафні санкції в сумі 6120 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (т.1, а.с.160).
Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного їх правового регулювання.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи, поряд з іншим, мають право проводити документальні (планові) перевірки.
Підстави перевірки, її зміст, обсяг, строки, порядок проведення, оформлення результатів актом перевірки та вручення його платнику податків, винесення податкових повідомлення-рішень визначені положеннями абзаців 1, 2 і 5 підпункту 75.1.2, пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.2, 77.4, 77.7, 77.9 статті 77, абзаців 1, 4 пункту 86.3 статті 86, пунктів 86.7, 86.8 статті 86 ПК України.
Відповідно до змісту акту перевірки №4555/09-19-07-05/32624277 від 16.08.2021, відповідач зробив висновки про заниження позивачем податку на прибуток всього в сумі 346015 грн., в тому числі по періодах: 2018 рік 346015 грн., проте в подальшому, відповідно до змісту відповіді на заперечення № 9682/6/09-19-07-05-19 від 17.09.2021 року, свої висновки змінив, вказавши, що позивачем занижено податок на прибуток всього в сумі 448256 грн., в тому числі по періодах: 2018 рік 448256 грн.
Окрім того, в акті перевірки відповідач зазначив, що до перевірки не представлено документів щодо підтвердження реальності проведення операцій з транспортування товару від ТОВ "Світ Шкіри" до ТОВ "Келайн-Пром" та ТОВ "Браун Брідж" (товарно-транспортні накладні на перевезенняі, транспортного експедирування та документи про їх виконання тощо). За таких обставин, неможливо підтвердити факт передачі товару від постачальника до покупця.
Водночас, суд не може погодитися з вищевказаними висновками податкового органу з огляду на таке.
У матеріалах справи містяться усі обов`язкові первинні документи, які підтверджують факт господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Зокрема, встановлено, що відповідно умов укладеного договору від 10.12.2018 року 10/12ХМ між ТОВ "Світ Шкіри" (постачальник) та ТОВ "Келайн-Пром" (покупець) виникли правовідносини, предметом яких була передача у власність покупця хімічних матеріалів, за який останній зобов`язувався сплатити на умовах такого договору (т.1, а.с.194-195).
Згідно пунктів 2.2, 3.2 та 3.3 цього договору, товар, що є предметом цього договору поставляється покупцю частинами товарними партіями. Під товарною партією сторони розуміють товар, визначений в окремій накладній.
Поставка кожної партії товару здійснюється на підставі накладної. Передача товару від постачальника покупцю здійснюється за накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що відвантажується, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана в накладній про прийняття товару, є датою поставки товару постачальником.
Всі витрати, пов`язані з поставкою товару на склад покупця несе сам покупець (пункт 2.6 цього договору).
Відповідно до пункту 6.5 договору, постачальник платник ПДВ, зобов`язується надати покупцю належну оформлену податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови, щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до накладної № 22 від 13.12.2018 року, ТОВ "Світ Шкіри" відвантажило ТОВ "Келайн-Пром" хімічні матеріали на загальну суму 641487,24 грн., в тому числі ПДВ 106914,54 грн. (т.1, а.с.196).
Також, 13.12.2018 року ТОВ "Світ Шкіри" виписало ТОВ "Келайн-Пром" рахунок № 13.12 на оплату товару на загальну суму 641487,24 грн., в тому числі ПДВ 106914,54 грн. (т.1, а.с.197).
Як встановлено судом з матеріалів справи, на підставі вказаного рахунку, ТОВ "Келайн-Пром" проведено розрахунок за товар у відповідності до пункту 4.4 договору, тобто зарахуванням грошових коштів з банківського рахунку ТОВ "Келайн-Пром" на банківський рахунок позивача, що підтверджується банківською випискою, сформованою 14.12.2018 року (т.1, а.с.198).
На виконання приписів Податкового кодексу України позивачем подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 8 від 13.12.2018 року, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією № 1 від 14.12.2018 року (т.1, 199-200).
Окрім того, відповідно умов укладеного договору від 21.11.2018 року 21/11ХМ між ТОВ "Світ Шкіри" (постачальник) та ТОВ "Краун Брідж" (покупець) виникли правовідносини, предметом яких була передача у власність покупця хімічних матеріалів, за який останній зобов`язувався сплатити на умовах такого договору (т.1, а.с.209-210).
Згідно умов пунктів 2.2, 3.2 та 3.3 цього договору, товар, що є предметом цього договору поставляється покупцю частинами товарними партіями. Під товарною партією сторони розуміють товар, визначений в окремій накладній.
Поставка кожної партії товару здійснюється на підставі накладної. Передача товару від постачальника покупцю здійснюється за накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що відвантажується, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана в накладній про прийняття товару, є датою поставки товару постачальником.
Всі витрати, пов`язані з поставкою товару на склад покупця несе сам покупець (пункт 2.6 цього договору).
Відповідно до пункту 6.5 договору, постачальник платник ПДВ, зобов`язується надати покупцю належну оформлену податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови, щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В подальшому, на підставі вищевказаних рахунків, ТОВ "Краун Брідж" проведено розрахунок за товар у відповідності до пункту 4.4 договору, тобто зарахуванням грошових коштів з банківського рахунку ТОВ "Келайн-Пром" на банківський рахунок позивача, що підтверджується банківськими виписками від 23.11.2018 року, від 30.11.2018 року, 14.12.2018 року та від 18.12.2018 року (т.1, а.с.219-222).
На виконання приписів Податкового кодексу України позивачем подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 26.11.2018 року за № 22, від 05.12.2018 року за № 2, від 17.12.2018 року за № 16 та від 19.12.2018 року за № 19. Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1, 223-230).
Досліджуючи доводи відповідача про нереальність досліджуваних операцій, в тому числі виходячи із того, що відносини між позивачем і його контрагентами не були товарними, а лише оформлені документально, суд виходить із наступних мотивів.
Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 за №996-ХІV (надалі по тексту також Закон №996-ХІV) та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88 (надалі по тексту також Положення №88).
Статтею 1 Закону №996-ХІV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Положеннями статті 9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина 2 статті 3 Закону №996-ХІV).
Відповідно до статті 4 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення №88, за змістом яких первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Згідно із пунктом 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення №88).
Суд відзначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Як встановлено судом, спірні господарські операції оформлені і підтверджені договорами купівлі-продажу, накладними, рахунками, податковими накладними та банківськими виписками, які містять: назву документа; дату і місце його складання; назву суб`єкта господарювання, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; найменування товару; одиницю виміру господарської операції; вартість певної одиниці виміру і загальну вартість поставки; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та дані, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, що відповідає вимогам до первинних документів, встановленим Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Окрім того, суд вказує на те, що відсутність або помилковість даних у окремих товарно-транспортних накладних на перевезення вантажів автомобільним транспортом - не свідчить про нереальність господарської операції як такої.
Фактично ТТН може бути лише доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується представленими товариством до перевірки первинними бухгалтерськими документами (видатковими і податковими накладними, договорами поставки, банківськими виписками і платіжними документами), які відповідають вимогам, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять вичерпні і необхідні дані, втому числі щодо самого факту переміщення/постачання товару.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що всі перелічені документи, які були надані контролюючому органу під час перевірки та суду під час розгляду цієї адміністративної справи, є належними та допустимими доказами в підтвердження господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Відповідно до пункту 85.6 статті 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Як вбачається з матеріалів справи, жодного акту про ненадання документів у ході перевірки складено не було та в акті перевірки не зазначено, що відповідно спростовує висновки контролюючого органу про відсутність окремих первинних документів.
Окрім того, суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію відносно контрагентів позивача, оскільки, така інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності ТОВ "Келайн-Пром" та ТОВ "Краун Брідж", без оцінки їх спільної діяльності з позивачем, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.
Контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків.
Проте, як встановлено в ході розгляду справи, відповідачем під час проведення перевірки ТОВ "Світ Шкіри" не проводились зустрічні звірки, не направлялись запити до органів державної влади, які володіють відповідною інформацією і згідно закону ведуть її облік по юридичних особах контрагентах позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №814/1564/18.
Суд зазначає, що висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися виключно даними податкової інформації. Податкова інформація має оцінюватись судом з урахуванням інших доказів у справі.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 822/1815/17.
Більше того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Щодо тверджень представника відповідача про безтоварність операцій у зв`язку з тим, що контрагенти позивача є фігурантами кримінальних проваджень, суд зазначає, що на підтвердження даних обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів, оскільки доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили. Суд звертає увагу на те, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатися належним доказом.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.01.2020 року у справі №826/9569/18 зазначив, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними. Відтак, необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій.
Окрім того, у відповідності до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно положень підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Відповідно до положень пункту 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.02.2013 №73, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) це звіт про доходи, витрати і фінансові результати діяльності підприємтсва та сукупний дохід.
Зазначений звіт про фінансові результати судом досліджено (т.1 а.с. 241).
З наданих письмових пояснень позивача та доказів на їх обґрунтування (т.2 а.с. 159-260), судом встановлено, що звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) ТОВ "Світ Шкіри" за 2018 рік (Форма 2) сформований на підставі таких доходів:
1) рядок 2000 чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становить 77710661,64 грн., з яких: 71742957,92 грн. дохід від реалізації готової продукції, який відображено в журналі ордері і відомості по рахунках 3612 Розрахунки з вітчизняними покупцями (готова продукція) та 3622 Розрахунки з іноземними покупцями (готова продукція) за 2018 рік; 5967703,72 грн. дохід від реалізації товарів (запасів), який відображено в журналі ордері і відомості по рахунках 3611 Розрахунки з вітчизняними покупцями (товари) за 2018 рік, в тому числі 534572,70 грн. по ТОВ "Келайн-Пром" та 1540683,63 грн. по ТОВ "Краун Брідж".
2) рядок 2120 інші операційні доходи в розмірі 1343264,77 грн., які відображено у зведеній відомості по рахунку 71 Інші операційні доходи за 2018 рік, а саме: 105889,70 грн. по рахунку 711 Дохід від продажу-купівлі іноземної валюти; 158569,17 грн. - по рахунку 712 Дохід від продажу інших оборотних активів; 1077611,80 грн. - по рахунку 714 Дохід від операційної курсової різниці; 806,75 грн. - по рахунку 717 Дохід від списання кредиторської заборгованості; 387,35 грн. - по рахунку 719 Інші доходи від операційної діяльності;
3) рядок 2240 - інші доходи в сумі 436801,78 грн., які відображено у зведеній відомості по рахунку 74 Інші доходи за 2018 рік, а саме: 273461,53 грн. по рахунку 745 Дохід від безоплатно одержаних активів; 163340,25 грн. по рахунку 746 Інші доходи від звичайної діяльності.
Таким чином, дохід від реалізації товарів за 2018 рік, в тому числі 534572,70 грн. по ТОВ "Келайн-Пром" та 1540683,63 грн. по ТОВ "Краун Брідж" позивачем включено до фінансової звітності за відповідний рік, та відповідно, як встановлено в ході розгляду даної адміністративної справи, зазначений дохід відображено в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік (т.1, а.с.243-250).
Вищевказана податкова звітність слугувала в подальшому базою для оподаткування ТОВ "Світ Шкіри" податком на прибуток.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що контролюючий орган помилково дійшов висновку про заниження ТОВ "Світ Шкіри" податку на прибуток, оскільки у спосіб винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач фактично здійснив подвійне оподаткування ТОВ "Світ Шкіри", визнавши іншим доходом надходження грошових коштів від ТОВ "Келайн-Пром" та ТОВ "Краун Брідж" на розрахунковий рахунок позивача від господарської операції, що не пов`язана із постачанням товарів.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.09.2021 року за № 006443/0705, внаслідок чого, позов в цій частині підлягає до задоволення.
Щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.09.2021 року № 006445/0705, суд зазначає наступне.
Вказаним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 6120 грн. на підставі п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України за неподання/несвоєчасне подання до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням (форма №20-ОПП), які використовувались підприємством в господарській діяльності.
Так, за змістом акту перевірки (т.1. а.с. 83) за формою № 20-ОПП товариством своєчасно не подано інформацію щодо 6 транспортних засобів придбаних в період 2017-2019 років та однієї земельної ділянки площею 0.15 га., договір оренди якої укладено в 2020 році.
З даного приводу суд вказує на таке.
Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Згідно положень пункту 22.1 статті 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Пунктами 8.1. та 8.2. Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (форма 20-ОПП).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Водночас, відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
Аналізуючи вищезазначену норму Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП щодо використання у господарській діяльності рухомого/нерухомого майна не передбачає відповідальність визначену статтею 117 Податкового кодексу України, згідно якої накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі 1020 гривень передбачено лише за неподання у строки та у випадках, передбачених Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до облікових даних платника податків.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік, внаслідок чого, не є підставою для відповідальності згідно пункту 117.1 статті 117 ПК України,
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.09.2021 року № 006445/0705 винесено необґрунтовано, внаслідок чого, останнє слід визнати протиправним та скасувати, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із платіжними дорученнями від 13.12.2021 року за № 815 та від 28.12.2021 року за № 921 підтвердив сплату судового збору на загальну суму 8496,60 грн. за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 8496,60 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Шкіри" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2021 №006443/0705, №006445/0705 - задоволити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 21.09.2021 року за № 006443/0705 та за №006445/0705.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Шкіри" (, вул. Данила Галицького, 171, м. Болехів, Івано-Франківська область, 77202).

Відповідач:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 13 грудня 2022 р.