Справа № 465/4909/22
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №465/4909/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю: секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок, 1, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 03.08.2022 р. інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Витрикушом Андрієм Романовичем винесено постанову серія РАП №707716863, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за порушення підпункту ґ) пункту 15.9 розділу 15 ПДР України. Постанова серія РАП №707716863 від 03.08.2022р. отримана позивачем 23.08.2022 р., що підтверджується поштовим конвертом та Інтернет-відомості із сайту Укрпошти.

Із оскаржуваною постанову позивач не погоджується, оскільки жодних доказів вчиненого ним правопорушення (порушень ПДР) не надано, а також на веб-сайті відсутня фотофіксація вчиненого адмінправопорушення. Тому, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №707716863 від 03.08.2022 р., та закрити справу про адміністративне правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 02.09.2022 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передано за підсудністю до Галицького районного суду м.Львова.

Матеріали справи надійшли до Галицького районного суду м.Львова 06.10.22 р. та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022 р. головуючого суддю обрано Романюка В.Ф.

З метаю перевірки місця реєстрації позивача, 07.10.22 р. скеровано запит до відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

28.10.2022 р. з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області на адресу суду надійшла інформацію щодо місця проживання (реєстрації) позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 31 жовтня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду з викликом сторін у судове засідання. /а.с.20-21/

05 грудня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи тим, що в діях ОСОБА_1 наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Оскільки на транспортному засобі Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_2 (індивідуальний номерний знак НОМЕР_3 ), який, на дату встановлення відповідальної особи, визначеної ст. 14-2 КУпАП, згідно з Єдиним держаним реєстром транспортних засобів зареєстровано за позивачем, - було здійснено зупинку за адресою: м. Львів, на перехресті доріг вул. Поповича/вул. Волошина. Даний транспортний засіб знаходився ближче 10 м від перехрещуваної проїзної частини, що не відповідає вимогам п.15.9 (ґ) розділу 15 ПДР та пп. (ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Оскільки оскаржувана позивачем постанова містить всі необхідні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

05 грудня 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує повністю, та просить суд позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та у додаткових поясненнях. Просив суд позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, оскільки відповідно до відзиву на позовну заяву просить суд проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 (індивідуальний номерний знак НОМЕР_3 ).

03.08.2022 р. інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Витрикушом Андрієм Романовичем винесено постанову серія РАП №707716863, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за порушення підпункту ґ) пункту 15.9 розділу 15 ПДР України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 18 липня 2022 року о 12 год. 36 хв. водієм транспортного засобу марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснено зупинку за адресою м.Львів, перехрестя вул. Поповича вул. Волошина, чим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Підпункт ґ) пункту 15.9 розділу 15 ПДР України передбачає, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещувальної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно із ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями'' фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

На звороті постанови (абзац 8) зазначено, що із фотофіксацією чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення можна ознайомитись на офіційному веб-сайті http://inspektor.lviv.ua. Однак, як встановлено у судовому засіданні, на даному веб-сайті відсутня фотофіксація вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Суд, погоджується із доводами позивач про те, що інспекторами з паркування не надано доказів щодо зупинки транспортного засобу безпосередньо на перехресті так і ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини - оскільки відсутні будь - які докази, що інспектори застосовували засоби вимірювання якими можна було б встановити відстань транспортного засобу від краю перехрещуваної проїзної частини (зокрема в тексті постанови серії РАП №707716863 взагалі не зазначені серія та номер ручного чи лазерного світловіддалеміру (вимірювального пристрою), яким здійснювалося вимірювання).

Крім цього, в оскаржуваній постанові РАП № 707716863 від 03.08.2022 р. зазначено, що водієм транспортного засобу SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 здійснено зупинку за адресою м.Львів перехрестя вул. Поповича-вул.Волошина - зупинка на перехрестях.

При цьому, у своєму відзиві відповідач спростовує обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначені в оскаржуваній постанові, а саме за зупинку на перехресті вул. Поповича - вул. Волошина, і наводить інші обставини, які не зазначені в оскаржуваній постанові, стверджуючи, що зупинку здійснено на відстані 3.800 метра від перехрещення проїзних частин.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання.

У своєму відзиві відповідача надає фотографічні зображення транспортного засобу та стверджує, що на офіційному веб-сайті http://inspector.lviv.ua/ наявні дані фотографічні зображення. Однак в порушення вимог ст.283 КУпАП на веб-сайті, зазначеному в оскарженій постанові, http://inspector.lviv.ua/ відсутні фотографічні зображення й відсутня можливість ознайомитися із зображеннями, при введенні ідентифікаторів «WP1488» та «ЛВ00092755» про які зазначає відповідач так і при введені ідентифікаторів державного номерного знаку « НОМЕР_2 » та «ЛВ0009275», які відповідач додає до свого відзиву.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч. 3 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Проте на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 відповідачем не надано та не зібрано належних та допустимих доказів, для доведення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху та правомірності винесення поліцейським спірної постанови.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів для доведення вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху та правомірності винесення поліцейським спірної постанови.

Суд зазначає, що сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Постанова містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на працівника патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відео зйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч. 2 ст. 77 КАС України, не подані.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому законом порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із цією позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., за подання позовної заяви.

Що ж стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне:

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1, 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Встановлено, що адвокатським обєднанням «Де Лекс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання юридичних (адвокатських) послуг від 23.08.2022 р.

Згідно акту наданих послуг до Договору від 23.08.2022 р. про надання юридичних (адвокатських) послуг, сторони домовилися про узгодження витрат на надання правової допомоги, а саме: попереднє опрацювання матеріалів; надання консультацій та підготовка документів; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини; пошук та аналіз судової практики, яка складається щодо подібних спорів; формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи. Підготовка адміністративного позову з додатками, загальна вартість вказаних послуг складає 1500,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. - витрат сторони на правничу допомогу.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 9, 72-78, 132, 134, 139, 229, 241-246, 286, 293 КАС України, ст.ст.7, 9, 33, 122, 126, 251, 252, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок, 1, код ЄДРПОУ: 44448833) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №707716863 від 03.08.2022 р., винесену спеціалістом першої категорії інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Витрикуш Андрієм Романовичем відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок, 1, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок, 1, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрат на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2022 р.

Суддя: Романюк В.Ф.