Справа № 640/23024/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року, суддя Літвінова А.В., за заявою Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів в частинах, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 скасовано та ухвалено нове судове рішення. Адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України №1072-ОС від 23.10.2019 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України №1101-ОС від 31.10.2019 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам Адміністрації Державної прикордонної служби України. Стягнуто з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2019 р. по 05.11.2020 р. в розмірі 385 413 (триста вісімдесят п`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 12 коп.

На виконання постанови від 05.11.2020, Окружним адміністративним судом міста Києва 23.10.2018 видано виконавчі листи по справі №640/23024/19.

23 червня 2022 Адміністрація Державної прикордонної служби України подала до суду заяву в якій просить:надійшла заява Адміністрації прикордонної служби України, в якій просить суд:

- до розгляду заяви зупинити виконання за виконавчим документом від 17.01.2022 № 640/23024/19 виданим Окружним адміністративним судом міста Києва, що перебуває на виконанні в Державній казначейській службі України вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601 або заборонити приймати виконавчий документ до виконання;

- визнати виконавчий лист від 17.01.2022 №640/23024/19 виданий Окружним адміністративним судом міста Києва таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням боржником зобов`язань за рішенням суду;

- у разі проведення безспірного списання з рахунків Адміністрації Держприкордонслужби стягнути з ОСОБА_1 безпідставно одержані кошти у розмірі 385 413 (триста вісімдесят п`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 12 коп. за виконавчим документом.

Заяву заявник обгрунтовує тим, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 Головою Державної прикордонної служби України 11.11.2020 видано наказ №Ю89-ОС «Про особовий склад» (копія витягу з наказу додається) відповідно до якого: поновлено генерал-майора ОСОБА_1 на військовій службі та на посаді заступника директора департаменту - начальника управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам Адміністрації Державної прикордонної служби України з 16.11.2019.

Відповідно до пункту 10 глави 8 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 та у зв`язку із скасуванням наказу Голови Державної прикордонної служби України від 31.10.2019 №1101-ОС в частині виключення генерал-майора ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, зарахувати належне генерал- майоруОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2019 по 04.11.2020 у розмірі 385 413 (триста вісімдесят п`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 12 коп. за рахунок раніше виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 567 142 (п`ятсот шістдесят сім тисяч сто сорок дві) грн. 47 коп. Підстава: рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі № 640/23024/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2022 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №640/23019/19, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 17.01.2022 про стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2019 р. по 05.11.2020 р. в розмірі 385 413 (триста вісімдесят п`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 12 коп.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Із заяви, поданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України вбачається, що відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби України від 23 жовтня 2019 №1072-ОС позивача звільнено зі служби та наказом від 31 жовтня 2019 виключено із списків особового складу і всіх видів забезпечення та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 37 повних календарних років служби в розмірі 567 142,47 грн, що підтверджується наданими до суду розрахунковим листом за листопад 2019 та відомістю розподілу витрат.

У зв`язку з поновленням позивача на службі на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 ОСОБА_1 поновлено на військовій службі на займаній посаді.

Окрім того, відповідачем зараховано належне ОСОБА_1 грошове забезпечення за вимушений прогул у розмірі 385 413 грн 12 коп. за рахунок раніше виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 567 142,47 грн.

Як підставу в вищезазначеному наказі відповідач зазначив рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі № 640/23024/19.

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 було виконано, а тому заява підлягає задоволенню.

Погодитись з такими доводами суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на наступне.

Як встановлено колегією суддів, виданий на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання позивачем до Державної казначейської служби України.

Відповідно до вимог чинного законодавства рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

До матеріалів справи заявник не надав документів, які б свідчили про виконання постанови Шостого апеляційногно адміністративного суду щодо стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 385 413,12 грн у встановленому законодавствам порядку.

Проведення Адміністрацією Державної прикордонної служби заліку стягнутих за вищезазначеним рішенням суду коштів у розмірі 385 413,12 грн в рахунок виплачених коштів під час звільнення, є протиправним, оскільки такий взаємозалік не передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд враховує, що розглядаючи справу N 5-рп/2013, Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Сформовані та вже усталені позиції Європейського суду з прав людини стосовно виконання судових рішень полягають у наступному: право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ("Шмалько проти України", заява N 60750/00, пункт 43). Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу ("Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, пункт 34).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Hornsby v. Greece" (заява N 18357/91, пункт 40), "Деркач та Палек проти України" (заяви N 34297/02 та N 39574/02, пункт 18): право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок ("Immobiliare Saffi v. Italy", заява N 22774/93, пункт 74).

Таким чином, з огляду на вищевикладене колегія суддів не може погодитись з доводами суду першої інстанції щодо виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду про стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу шлхом зарахування в рахунок виплаченої під час звільнення суми одноразової грошової допомоги стягнутого за рішення суду грошового забезпечення за час вимушееного прогулу.

Посилання як заявника, так і суду першої інстанції на п.10 глави 8 розділу У Іеструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 як на підставу визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає безпідставним.

Так відповідно до п. 10 глави 8 розділу У Інструкції 558 військовослужбовцям, які були звільнені з військової служби, а потім поновлені на службі у зв`язку з визнанням звільнення необґрунтованим, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені.

Виплачена під час попереднього звільнення зі служби цим військовослужбовцям грошова допомога при звільненні зі служби підлягає заліку за рахунок суми, що належить їм до виплати за вимушений прогул, а в частині, яка перевищує цю суму, - заліку за рахунок суми грошової допомоги, належної до виплати при подальшому звільненні із військової служби.

Про виплати, зазначені в абзацах першому, другому цього пункту, видається наказ командира військової частини. Витяг з наказу зберігається в особовій справі військовослужбовця.

Проте, такі пложення Інструкції суперечать статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та Конституції України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що рішення суду повинно бути виконане у порядку визначеного чинним законодавством України, тобто шляхом безспірного списання коштів з рахунку відповідача Державною казначейською службою, а не шляхом взаємозаліку в рахунок погашення інших виплачених сум.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що судом не було встановлено іншого порядку виконання судового рішення, окрім як шляхом стягнення коштів на користь позивача.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що судом попередньої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову заявнику у задоволенні заяви.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити його.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Заяву Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 13 грудня 2022 року.