Справа № 300/4088/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4088/22 пров. № А/857/15318/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Фермерського господарства «Водолій-55» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. про повернення позовної заяви Фермерського господарства «Водолій-55» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській обл., утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Боршовський Т.І.; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 17.10.2022р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. повернуто позивачу Фермерському господарству /ФГ/ «Водолій-55» в порядку п.6 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України його позовну заяву до Головного управління /ГУ/ ДПС в Івано-Франківській обл., утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, та Державної податкової служби /ДПС/ України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (а.с.20-23).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ФГ «Водолій-55», який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви (а.с.26-27).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що в розглядуваному випадку ФГ «Водолій-55» не допущено порушення правил об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

При цьому, основною підставою винесення оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/ є ненадання платником податку копій документів: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, а відтак позовні вимоги стосуються одного предмету, пов`язані підставами виникнення та поданими доказами, торкаються тих самих сторін.

Отже, зі змісту позовних вимог ФГ «Водолій-55» не вбачається випадків, передбачених ч.ч.4 та 5 ст.172 КАС України, за яких не допускається об`єднання позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції не скористався процесуальним правом, передбаченим ч.6 ст.172 КАС України.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311, ч.2 ст.312 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 12.10.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ФГ «Водолій-55» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Комісії контролюючого органу регіонального рівня - ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №№ 7054985/34367786, 7054986/34367786, 7054987/34367786, 7054988/34367786, 7054989/34367786, 70549902/34367786 від 14.07.2022р. про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії контролюючого органу регіонального рівня - ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №№ 7048061/34367786, 7048074/34367786, 7048069/34367786, 7048071/34367786, 7048073/34367786, 7048062/34367786, 7048067/34367786, 7048072/34367786, 7048070/34367786, 7048068/34367786, 7048064/34367786, 7048066/34367786, 7048065/34367786, 7048063/34367786 від 13.07.2022р. про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії контролюючого органу регіонального рівня - ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН № 7079059/34367786 від 19.07.2022р. про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄПН; зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні № 5 від 10.06.2022р., № 6 від 14.06.2022р., № 7 від 15.06.2022р., № 8 від 16.06.2022р., № 9 від 17.06.2022р., № 10 від 18.06.2022р. в ЄРПН днем їх подання; зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні № 4 від 06.05.2022р., № 5 від 09.05.2022р., № 6 від 10.05.2022р., № 7 від 11.05.2022р., № 8 від 16.05.2022р., № 9 від 17.05.2022р., № 10 від 18.05.2022р., № 12 від 23.05.2022р., № 13 від 24.05.2022р., № 14 від 25.05.2022р., № 15 від 26.05.2022р., № 18 від 27.05.2022р., № 19 від 30.05.2022р., № 21 від 31.05.2022р. в ЄРПН днем їх подання; зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну № 20 від 30.05.2022р. в ЄРПН днем їх подання (а.с.2-18).

Згідно ухвали суду від 17.10.2022р. заявлений позов повернуто позивачу ФГ «Водолій-55», оскільки останній об`єднав в одній позовній заяві вимоги, які стосуються різних предметів та підстав позову.

Так, предметами позовів є правомірність 21 рішення Комісії контролюючого органу регіонального рівня - ГУ ДПС в Івано-Франківській обл. з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, які прийняті вказаним відповідачем з різних підстав. Зокрема, такі рішення стосуються податкових накладних, сформованих внаслідок господарських відносин з трьома різними контрагентами - ТзОВ «Ді Енд Ай Еволюшн», ТзОВ «Агросем» та ПП «Науково-виробниче об`єднання «Енергоощадні технології», і які відповідно, підтверджуються різними доказами.

Тобто, позивачем об`єднано в одному позові і передано на розгляд суду двадцять одну позовну вимогу, які розділені за трьома групами пов`язаних між собою підставами виникнення та доказами спірних правовідносин. Водночас, з огляду на зміст спірних рішень, позовні вимоги, що стосуються відмов в реєстрації податкових накладних по операціях з цими трьома контрагентами не пов`язані підставами виникнення та поданими доказами.

За таких обставин позивачем допущено порушення правил об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, через що є наявними підстави для повернення позову на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Питання повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом - КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Правила об`єднання позовних вимог визначені нормою ст.172 КАС України.

Зокрема, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги (ч.1 цієї статті).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача (ч.2 цієї статті).

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (ч.ч.4 і 5 цієї статті).

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства (ч.6 цієї статті).

Аналіз наведених приписів процесуального закону вказує на те, що порушеннями правил об`єднання позовних вимог слід вважати два випадки:

об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Вказані випадки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Із змісту заявленого ФГ «Водолій-55» позову слідує, що заявлені вимоги стосуються визнання протиправними та скасування рішень податкового органу про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, спонукання до вчинення певних дій, при цьому ці вимоги належить розглядати в порядку одного (адміністративного) судочинства, щодо таких вимог законом не визначена виключна підсудність різним судам.

Отже, під час формування позовних вимог ФГ «Водолій-55» не допущено порушення правил об`єднання позовних вимог, які в розумінні п.6 ч.4 ст.169 КАС України слугують підставою для повернення позову.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012р.).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000р. та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 8 ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи зазначені положення законодавства, обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви ФГ «Водолій-55» в розглядуваному випадку призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви ФГ «Водолій-55» на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є безпідставною, а відтак не відповідає вимогам закону.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Водолій-55» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 300/4088/22 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 12.12.2022р.