Справа № 420/7694/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7694/21

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 03.08.2022р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року по справі за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій, передбачених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження», та зобов`язати Перший Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження №62367223 на підставі п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», та вжити всіх заходів, передбачених ч.1 ст.40 вказаного Закону.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на примусовому виконанні Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №62367223, у якому боржником є ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», а стягувачем ОСОБА_1 . У зв`язку з прийняттям Національним банком України постанови від 11.01.2017р. №17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», позивачем 15.04.2021р. до відповідача направлено заяву про закінчення виконавчого провадження №62367223 на підставі п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», та вжиття всіх заходів, передбачених ч.1 ст.40 вказаного Закону. Однак, державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) проігноровано зазначену заяву та не вирішено питання щодо закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 03.08.2022р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що зазначення у виконавчому документі боржником Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», при одночасній наявності у виконавчому документі найменування неплатоспроможного банку, не змінює суті самого виконавчого документу, який стосується юридичної особи та є цілком коректним, оскільки на виконання ч.3 ст.92 ЦК України Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» виступає від імені та в інтересах цього неплатоспроможного банку.

Також, апелянт посилається на те, що буквальне тлумачення змісту норми п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що остання пов`язує закінчення виконавчого провадження саме із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Водночас, зміст цієї норми у взаємозв`язку з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та КАС України дає підстави вважати, що юридичним фактом, який зумовлює необхідність закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.39 Закону, є не лише відповідне рішення НБУ, а й наслідки, які воно породжує.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з АСВП від 29.04.2021р., на виконанні відповідача перебуває виконавче провадження №62367223, відкрите 19.06.2020р., згідно якого боржником є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» (), стягувач ОСОБА_1

12.04.2021р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку звернувся до Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про закінчення виконавчого провадження №62367223 на підставі п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Подана заява обґрунтована тим, що 11.01.2017р. Національним банком України прийнято постанову №17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК». Інформація про прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», як банку-боржника, є публічною. Для внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» в результаті ліквідації є необхідним попередньо завершити виконавчі провадження стосовно даного банку.

Як зазначає позивач, державним виконавцем було проігноровано дане звернення та не вирішено питання щодо закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим бездіяльність органу ДВС оскаржено ним в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прийняте Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» у межах спірних правовідносин не є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що в межах виконавчого провадження №62367223 боржником є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», а не банк у розумінні положень статті 2 Закону України від 07.12.2000р. №2121-III «Про банки і банківську діяльність».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником у виконавчому провадженні №62367223 є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», тобто посадова особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (фізична особа), яка уповноважена здійснювати процедуру управління з ліквідації юридичної особи ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», а не юридична особа - ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК».

Відповідно до п.4 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Пунктом 4 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Таким чином, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду щодо саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з підстав, визначених пунктом 4 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», під банком розуміється юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно п.17 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

З вказаних норм слідує, що уповноважена особа в певних випадках діє по суті від імені держави (Фонду), в інших випадках, що стосується діяльності банку під час ліквідації, як посадова особа банку, його представник.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, «банк» та «уповноважена особа Фонду» є різними суб`єктами правовідносин в системі гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на що ототожнення вказаних понять не допускається, а вказані особи не можуть ототожнюватись в межах виконавчого провадження як одна особа.

Рішенням суду зобов`язано саме Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» вчинити дії відносно вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не Банку, як вказує апелянт, що згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» й передбачає певний стан банку, а саме, відкликання банківської ліцензії Національним банком України та знаходження юридичної особи в процесі ліквідації.

Враховуючи те, що в межах виконавчого провадження №62367223 боржником є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», а не банк, тому положення пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» не розповсюджуються на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, натомість вказані норми підлягають застосуванню виключно у тому випадку, коли боржником за виконавчими провадженнями є саме банк, тобто юридична особа, у якого рішенням Національного банку України відкликано банківську ліцензію.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невчинення дій, передбачених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» та похідна від неї про зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №62367223, на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язання вжити всіх заходів, передбачених частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», задоволенню не підлягають.

Варто зазначити, що виконавче провадження №62367223 відкрито державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 19.06.2020р., тобто вже після відкликання НБУ ліцензії ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК». При цьому, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» постанову про відкриття виконавчого провадження не оскаржила в судовому порядку як таку, що прийнята з порушенням вимог п.4 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII.

Твердження апелянта, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо прізвища, ім`я, по-батькові, ідентифікаційного номера платника податку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», однак, містять , не є достатніми для висновку, що боржником за виконавчим листом є інша особа, аніж зазначена у такому виконавчому листі.

Так, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.04.2020р. у справі №826/14754/17, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державні виконавці досліджують виключно форму і зміст виконавчого документа на предмет наявності у ньому обов`язкових реквізитів, і не наділені повноваженнями давати оцінку тому, чи правильно суд, який розглядав справу, визначив особу, якій належить виконати відповідний обов`язок, зазначив юридичну адресу фізичної особи або юридичної особи. Наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення, є підставою для звернення до суду, який видав виконавчий документ, з поданням (заявою) про зміну способу і порядку виконання рішення.

Посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/20486/21 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, дане судове рішення, відповідно до ст.7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч.5 ст.242 КАС України, його висновки не є обов`язковими для врахування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку та скасування рішення від 03.08.2022р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» з ринку залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 грудня 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук