Справа № 300/4549/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. справа № 300/4549/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком з дня досягнення пенсійного віку та зобов`язання призначити, нарахувати і виплачувати пенсію за віком, з 09.01.2022, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, Головне управління ПФУ в області) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком з дня досягнення пенсійного віку та зобов`язання призначити, нарахувати і виплачувати пенсію за віком, з 09.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і з 08.06.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Не погоджуючись із призначенням пенсії за віком з 08.06.2022, позивач звернулася до відповідача із заявою від 28.09.2022, в якій просила орган пенсійного забезпечення надати роз`яснення щодо причин призначення їй пенсії саме з 08.06.2022, а не з дня досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що передбачено чинним законодавством. Відповідач листом від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-0900/22 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення їй пенсії за віком з дня досягнення пенсійного віку, оскільки остання повторно 08.06.2022 звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії, надаючи додаткові документи (рішення суду), відсутність яких була причиною у призначенні пенсії з січня 2022 року. В даному випадку відповідач протиправно вважає, що таке подання заяви і документів мало місце пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх надання при первинному зверненні за пенсією, за наслідками розгляду яких в червні 2022 року і було призначено ОСОБА_1 пенсію.

Як стверджує позивач, зверненню із заявою від 28.09.2022 передували попередні звернення із заявами про призначення пенсії за віком від 11.01.2022 і 24.01.2022, за наслідками розгляду яких територіальними органами пенсійного забезпечення прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії, з підстав відсутності у останньої необхідного страхового стажу 29 років. В подальшому, 08.06.2022, позивач вкотре звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, долучивши рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2022, яким встановлено факт трудової діяльності ОСОБА_1 в період з 15.06.1979 по 14.11.1988 в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції. Розглянувши коментовану заяву від 08.06.2022, спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській та Львівській областях ухвалено рішення від 15.06.2022 за №21 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 08.06.2022.

За аргументами позивача, при первинному зверненні 11.01.2022 із заявою про призначення пенсії відповідачу надано всі необхідні документи на підтвердження трудової діяльності, в тому числі трудову книжку. Не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 15.06.1979 по 14.11.1988 в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції, з підстав внесення запису про звільнення, де номер і дата наказу про звільнення дописано іншим чорнилом, свідчить про надміру формальний підхід відповідача до оцінки документів, оскільки не спростовує факту трудової діяльності у вказаний період.

Водночас, за доводами ОСОБА_1 , відповідач після ухвалення Богородчанським районним судом рішення від 28.04.2022 у справі №383/203/22, зобов`язаний був самостійно призначити пенсію позивачу, без подання відповідної заяви від 08.06.2022, оскільки про таке судове рішення органу пенсійного фонду було відомо, як учаснику справи. Крім цього, відповідач 24.05.2022 подав апеляційну скаргу на рішення суду від 28.04.2022, відтак станом на 08.06.2022, останньому було відомо про те, що рішення не набрало законної сили. Таким чином позивач вважає не обґрунтованим твердження відповідача про призначення пенсії з 08.06.2022 у зв`язку з надходженням додаткових документів (рішення суду) пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність її подання.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає протиправною відмову Головного управління ПФУ в області, оформленої листом від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-0900/22 у призначенні пенсії за віком з часу первинного звернення, оскільки рішення суду про встановлення юридичного факту не моє жодного значення, зважаючи й на подальше його скасування в апеляційному порядку. У зв`язку із вказаним просила позов задовольнити в повному обсязі.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 11.11.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.39-41).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 28.11.2022 за №0900-0903-7/40678, який із відповідними доказами 29.11.2022 і 01.12.2022 зареєстрований в суді (а.с.46-48, 52-89).

Відповідач не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини.

Зокрема зазначено, що ОСОБА_1 тричі, а саме 11.01.2022, 24.01.2022 і 08.06.2022 зверталася до Головного управління ПФУ в області за призначенням пенсії за віком. За результатом розгляду заяви позивача від 11.01.2022 і від 24.01.2022, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області і Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області прийнято рішення від 18.01.2022 і 28.01.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності у останньої необхідного страхового стажу. Зокрема за доводами відповідача, до страхового стажу позивача не враховано наступні періоди: з 15.06.1979 по 14.11.1988 - у записах трудової книжки номер і дата наказу на звільнення дописані іншими чорнилами; з 26.05.1998 по 01.10.1999 - запис про період роботи засвідчений печаткою, на відтиску якої відсутній ідентифікаційний код підприємства, вказаний період враховано частково за 1988 рік за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку ОК-5. В подальшому рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 встановлено факт трудової діяльності ОСОБА_1 в період з 15.06.1979 по 14.11.1988 в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції. Після чого, за результатом розгляду третьої заяви позивача від 08.06.2022, спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській та Львівській областях ухвалено рішення від 15.06.2022 за №21 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 08.06.2022.

За доводами органу пенсійного забезпечення, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. При цьому суд не може реалізувати компетенцію суб`єктів владних повноважень, тобто досліджувати нові документи, яким не надана правова оцінка при прийнятті оскаржуваного рішення, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права і встановлювати наявний стаж для призначення пенсії. Підсумовуючи вищенаведене, відповідач вказав на наявність у листі від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-09/22 відомостей про те, що рішення від 15.06.2022 за №21, прийняте за наслідками розгляду повторної заяви ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення пенсії, прийняте спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській та Львівській областях і є актом індивідуальної дії, що ухвалено стосовно конкретної фізичної особи.

Додатково відповідач вказав на необхідність залучення співвідповідача при вирішенні даного спору, з огляду на підстави, предмет і учасників спірних правовідносин. За наведених підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 08.06.2022 перебуває на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується заявою про призначення пенсії від 08.06.2022 і рішенням від 15.06.2022 за №21 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком (а.с.26, 27).

Як з`ясовано судом із матеріалів справи призначенню пенсії позивачу передували наступні події (обставини).

Зокрема, ОСОБА_1 , після досягнення 60-річного віку, 11.01.2022 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (а.с.24).

Втім Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатом розгляду за принципом екстериторіальності поданих позивачем документів, прийнято рішення №21 від 18.01.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності у останньої необхідного страхового стажу 29 років (а.с.25).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підтвердило наявність у ОСОБА_1 23 роки 1 місяць страхового стажу на момент звернення із заявою від 11.01.2022. При цьому, орган пенсійного забезпечення не врахував до страхового стажу період роботи позивача:

- з 15.06.1979 по 14.11.1988 - у записах трудової книжки номер і дата наказу на звільнення дописані іншими чорнилами;

- з 26.05.1998 по 01.10.1999 - запис про період роботи засвідчений печаткою, на відтиску якої відсутній ідентифікаційний код підприємства.

В подальшому позивач знову 24.01.2022 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.58-60).

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за результатом розгляду за принципом екстериторіальності коментованої заяви позивача прийняло рішення від 28.01.2022 за №21, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, посилаючи на аналогічні підстави, що й у попередньому рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №21 від 18.01.2022 (а.с.65).

З метою встановлення факту працевлаштування в період з 15.06.1979 по 14.11.1988 в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції, ОСОБА_1 звернулася у Богородчанський районний суд Івано-Франківської області із відповідною заявою.

За наслідком розгляду такої заяви позивача, Богородчанський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення від 28.04.2022 у справі №338/203/22, яким встановив факт трудової діяльності ОСОБА_1 в період з 15 червня 1979 року до 14 листопада 1988 року в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції (а.с.79-82).

В подальшому, 08.06.2022, позивач вкотре звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, долучивши вище коментоване рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 (а.с.26). За результатом розгляду такої заяви від 08.06.2022 спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській та Львівській областях ухвалено рішення від 15.06.2022 за №21 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 08.06.2022 (а.с.27).

В результаті апеляційного оскарження, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.08.2022 у справі №338/203/22 задоволено частково апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в наслідок чого рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 скасовано і закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (а.с.15-18).

Разом з тим, незважаючи на скасування рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, ОСОБА_1 продовжує отримувати пенсію за віком, призначену з 08.06.2022, що не заперечується сторонами.

Не погоджуючись із призначенням пенсії за віком з 08.06.2022, позивач звернулася до відповідача із заявою від 28.09.2022 (а.с.33), в якій просила орган пенсійного забезпечення надати роз`яснення щодо причин призначення їй пенсії саме з 08.06.2022, а не з дня досягнення пенсійного віку - 09.01.2022.

Втім, Головне управління ПФУ в області листом від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-0900/22 відмовило ОСОБА_1 у призначенні їй пенсії за віком з часу первинного звернення, з посиланням на обставину повторного звернення позивача 08.06.2022 із наданням додаткових документів (рішення суду), тобто пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання (а.с.34-35).

Вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні пенсії за віком з часу первинного звернення, оформлену листом від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-0900/22, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу правового регулювання положень частини 1 і 2 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В той же час, Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі по тексту також - Порядок №637).

Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Суд звертає увагу на те, що предметом дослідження у даній справи є правомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з часу первинного звернення (з 11.01.2022), оформлену листом від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-0900/22. Підставою такої відмови відповідачем визначено - повторне звернення позивача 08.06.2022 за призначенням пенсії із наданням додаткових документів (рішення суду як такого, що не поданого при первинному зверненні), тобто пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання.

Досліджуючи доводи позивача і відповідача в межах спірних правовідносин, суд керується наступними аргументами.

Так, повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 08.06.2022 згідно рішення територіального органу пенсійного забезпечення від 15.06.2022 за №21, прийнятого за принципом екстериторіальності (а.с.27).

Як свідчать матеріали справи, пенсію позивачу призначено на підставі поданої нею повторної заяви від 08.06.2022 та долученням додаткових документів на підтвердження трудової діяльності, а саме: рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 у справі №338/203/22. Вказаним рішенням суду встановлено факт трудової діяльності ОСОБА_1 в період з 15 червня1979 року до 14 листопада 1988 року в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції (а.с.79-82).

Попри вказане, територіальними органами пенсійного забезпечення попередньо двічі вирішувалися порушене позивачем питання, зокрема, прийнято рішення від 18.01.2022 за №21 і від 28.01.2022 за №21 про відмову у призначення ОСОБА_1 пенсії з підстав відсутності у останнього страхового стажу 29 років.

Так, органом пенсійного забезпечення при першому зверненні позивача (11.01.2022) і другому її зверненні (24.01.2022) не визнано (не враховано) страховий стаж ОСОБА_1 за період роботи з 15.06.1979 по 14.11.1988 в Івано-Франківській філії республіканської міжколгоспної бази матеріально-технічного постачання і збуту з центральною лабораторією по визначенню якості продукції, оскільки у записах трудової книжки номер і дата наказу на звільнення дописані іншими чорнилами.

З огляду на вказане, Управління вважало відсутніми підстави, станом на 11.01.2022 і станом на 24.01.2022, для призначення позивачу пенсії за віком, враховуючи недостатність необхідного страхового стажу, визначеного чинним законодавством, необхідно для набуття права на пенсійне забезпечення.

Тільки, після ухвалення Богородчанським районним судом Івано-Франківської області рішення від 28.04.2022 у справі №338/203/22, яким встановлено факт трудової діяльності ОСОБА_1 в період з 15 червня 1979 року до 14 листопада 1988 року, на переконання органу пенсійного забезпечення (відповідача у справі), виникли обґрунтовані підстави для врахування такого періоду роботи позивача до страхового стажу, як наслідок призначення позивачу пенсії за віком.

Суд вважає за необхідне вкотре звернутися до вимог частини 1 статті 44 Закону №1058-IV, згідно якої призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду.

Варто відзначити, що в силу вимог підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 25.11.1999, остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже на момент первинного звернення із заявою від 11.01.2022 про призначення пенсії за віком досягнула 60 років (а.с.9). При цьому, виходячи із матеріалів справи, орган пенсійного забезпечення, який 18.01.2022 і 28.01.2022 розглядав заяви ОСОБА_1 (Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) вказав на недостатність у позивача станом на 11.01.2022 страхового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Разом з тим, повний пакет документів на підтвердження страхового стажу, достатнього для призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 подала лише при черговому зверненні із заявою від 08.06.2022 (тобто пізніше трьох місяців із дня набуття права на пенсію за віком і первинного звернення 11.01.2022), які відповідно і взяті органом пенсійного фонду до уваги шляхом призначення з 08.06.2022 позивачу пенсію за віком.

На переконання суду, відповідач у листі від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-0900/22, надав позивачу обґрунтовану відповідь щодо підстав і причин призначення останній пенсії за віком саме з 08.06.2022, послідовно вказавши на причини прийняття органом пенсійного забезпечення попередніх рішень від 18.01.2022 і 28.01.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

В силу вимог частини 2, 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

В той же час, виходячи із змісту адміністративного позову, всі міркування і доводи позивача зводяться до незгоди із рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.01.2022 за №21, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.01.2022 за №21, в тому числі рішенням (не відповідача у справі) від 15.06.2022 за №21, яким призначено позивачу пенсію за віком з 08.06.2022.

Суд звертає увагу на те, що такі індивідуальні рішення суб`єкта владних повноважень є самостійними (окремими) предметами оскарження і доказування, правомірність прийняття яких не може бути оцінена у межах спірних правовідносин, виходячи із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у даній справі.

Спірний період, який тривав з 11.01.2022 (дати первинного звернення за призначенням пенсії) по 08.06.2022 (дати призначення пенсії за рішенням від 15.06.2022), охоплений в часі рішеннями територіальних органів пенсійного забезпечення, які у даній справі не оскаржуються, а відтак суд в розумінні вимог статті 9 і 48 КАС України позбавлений процесуальної можливості самостійно визначати такий предмет спору і здійснювати заміну чи залучення інших суб`єктів владних повноважень як відповідачів чи співвідповідачів.

Слід враховувати й те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.01.2022 за №21 і Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.01.2022 за №21 як станом на 08.06.2022 (день звернення із третьою заявою за призначенням пенсії) так і на 28.09.2022 (день звернення до відповідача за відновленням пенсії з 09.01.2022) та 07.11.2022 (день подання адміністративного позову), є чинними, ніким не скасованими і не зміненими. Таким чином такі рішення визначають правове регулювання спірних правовідносин за період з 11.01.2022 по 08.06.2022.

Враховуючи такий висновок суду, є недоцільним залучення співвідповідача при розгляді даної справи, про що наголошував і просив відповідач у відзиві на позов, а отже доводи останнього з даного приводу суд вважає не обґрунтованими.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач, ухвалюючи рішення, яке оформлене листом від 19.10.2022 за №4146-3929/Г-02/8-900/22, діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не підлягають до задоволення.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що позивач за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень згідно квитанції №5102-25-006/С від 25.10.2022 (а.с.1).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в цілому в силу вимог статті 139 КАС України не підлягають стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.