Справа № 380/8152/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року

справа №380/8152/22

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання -

за участі:

представника позивача Шокала В.С., згідно ордеру,

представника відповідача Флис Р.М., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромхаб» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпромхаб» (далі ТзОВ «Укрпромхаб», позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (далі Львівська митниця, відповідач) з наступними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022 та рішення про коригування митної вартості товарів від №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданих позивачем митних декларацій та доданих до них документів, відмовлено в митному оформленні товарів та прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022 та №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022. Позивач зазначає, що при митному оформленні товарів заявив митну вартість, визначену за основним методом, а саме за ціною договору. На підтвердження митної вартості надав пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Наголосив, що митна вартість товарів повністю підтверджена наданими відповідачу документами. Зазначає, що відповідач в оскаржуваних рішеннях не вказав, чому подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. Таким чином, на думку позивача, прийняття відповідачем оскаржуваних рішень свідчить про порушення передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару. У зв`язку з незгодою із прийнятими рішеннями про коригування митної вартості, ТзОВ «Укрпромхаб» у порядку ст. 55 МК України було подано до Львівської митниці заяву від 30.04.2022 та заяву №2 від 04.05.2022, в яких задля прийняття рішення щодо скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які, на думку позивача, підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. Однак, позивач вказує, що на заяву від 30.04.2022 відповіді не отримав. У відповідь на заяву від 04.05.2022 відповідач листом від 11.05.2022 №7.4-2/15/13/9105 відмовив у скасуванні та залишив без змін рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач наголошує, що посадова особа митного органу приймаючи обидва рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, використала інформацію про більшу вартість, ніж та, що існувала в базах даних Держмитслужби, не вказала, яким чином митна вартість визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняльних характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого була взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч. 2 ст. 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення. Враховуючи наведене, позивач вважає оскаржувані рішення необґрунтованими, протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. У зв`язку з цим, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 13.06.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.06.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 44922), у якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Вказує, що відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 01.07.2021 №476, у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості товару (світильники неелектричні). Так, представник відповідача у відзиві зазначив, що за результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів, долучених до митної декларації №UA209170/2022/007039 від 31.01.2022 встановлено наступне. Відповідно до п. 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 10.01.2022 №10/01/2022 оплата за товар здійснюється по передоплаті або 14 днів післяплата, натомість в комерційному інвойсі від 28.01.2022 № FW/003/01/2022/К вказаний термін оплати 7 днів. Виходячи з наведеного, відповідачу не зрозуміло коли повинна бути здійснена оплата на товар. Також до митного оформлення поданий платіжний документ від 28.01.2022 №18 на суму 70600,68 польських злотих, який в графі 70 містить посилання на проформу Z0 0082/22 від 25.01.2022, проформа також подана до митного оформлення, проте в ній вказаний термін оплати 01.02.2022 та загальна сума 68799,24 польських злотих. Тобто наголошує на розбіжностях в термінах оплати, а також в сумах в поданих документах. Надане платіжне доручення неможливо ідентифікувати з даною поставкою. Наданий прайс-лист адресований ТзОВ «Укрпромхаб» і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний прайс-лист містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № UA209190/2021/1333 від 20.01.2022. Також, за результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів, долучених до митної декларації №UA209170/2022/011682 від 16.02.2022 встановлено наступне. Відповідно до вимог Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) у гр. 22. CMR зазначається ім`я, адреса та штамп відправника. В CMR б/н від 27.01.2022 y гр. 22 відсутні штамп та адреса. Відповідач наголошує, що у платіжному документі від 04.02.2022 №28 в графі 70 «призначення платежу» зазначено контракт №25/01/2022 від 25.01.2022 натомість поданий до митного оформлення контракт є від 21.01.2022. Львівська митниця вважає, що поданий до митного оформлення платіжний документ не стосується даної поставки, оскільки містить посилання на інший контракт. Декларантом не поданий платіжний документ, хоча контрактом від 21.01.2022 №25/01/2022 та рахунком-фактурою від 27.01.2022 FS/55/01/2022 передбачено передоплату за товар. Зазначає, що цінник адресований ТзОВ «Укрпромхаб» і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний прайс-лист містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Також декларантом надано договір на перевезення від 07.09.2021 №07/09/21, який укладений між REDEO Pawel Endruch та ТзОВ «Укрпромхаб», наголошує, що згаданий контрагент здійснив перевезення і даної поставки. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 20.01.2022р. №UA209190/202/001333, де митна вартість такого товару становить 3,751 дол. США за кг. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідач у відзиві на позовну заяву також зазначає, що у відповідь на заяву №1 від 30.04.2022 Львівська митниця листом від 13.05.2022 №7.4-2-15/13/9253 відмовила у скасуванні та залишила без змін рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідно до реєстру поштових відправлень №77 від 16.05.2022 та трек-номеру відправлення №445, зазначеного в реєстрі, зазначений лист був відправлений позивачу. Наголошує, що заяву №1 від 30.04.2022 було подано після набрання чинності Закону України №2142-ІХ, тобто після 05.04.2022, лист Львівської митниці був скерований без порушення визначених МК України строків. У зв`язку з тим Львівська митниця вважає, що подані декларантом документи не містили всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, а обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. На думку відповідача, декларантом неправильно обрано метод визначення митної вартості товарів. А тому, вартість імпортованого товару Львівська митниця визначила самостійно за резервним методом визначення митної вартості. Таким чином, відповідач вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2012 та №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022 такими, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. Відтак, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

05.07.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. 45456). Позивачем наведено додаткові аргументи на спростування тверджень відповідача. Позивач не погоджується з твердженням Львівської митниці, що підставою для витребування додаткових документів стала наявність розбіжностей у поданих документах, відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору декларант надав усі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи. А також на обидві вимоги митного органу надав додаткові документи. Щодо посилання митного органу на митні декларації, які слугували джерелом інформації, позивач зазначає, що вказане твердження відповідача спростовується самими ж деклараціями, поданими ним. Так, МД №UA209190/2022/001333 та №UA209170/2022/001333 були оформлені з умовами поставки FCA, у той час як в даній справі товар імпортувався позивачем на умовах CPT Львів. Тобто, умови поставки були різні, що вже зумовлювало необхідність проведення коригувань. Так, у графі 43 МД №UA209190/2022/001333 (тов.1) вказано код МВВ (метод визначення вартості) 6. Це свідчить про незастосування основного методу визначення вартості при операції, яка бралась за основу для порівняння. Позивач наголошує, що у оскаржуваному рішенні про визначення митної вартості №UA209000/2022/900036/2 як джерело інформації для коригування митної вартості зазначено МД №UA209190/2022/001333, в рішенні про визначення митної вартості №UA209000/2022/900020/2 - МД №UA209190/2021/1333. У той час до відзиву додаються дві МД № UA 209190/2022/001333 та UA 209170/2022/001333. Тобто жодна з доданих до відзиву декларацій не відповідає тим, що вказані в оскаржуваному рішенні. До того ж, позивач наголошує, що згідно аналітичних розрізів митної вартості (на сайті www.bi.customs.gov.ua, дані з якого побудовані на даних Держмитслужби) вбачається, що скоригована вартість товарів за резервним методом є значно вищою за мінімальну вартість таких товарів, яка наявна в базах даних митниці. Вважає, що відзив відповідача на позовну заяву не обґрунтовує законність прийняття оскаржуваних рішень, а відповідачем не доказано правомірності своїх рішень.

Ухвалою судді від 05.09.2022 вирішено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини справи:

10.01.2022 між ТзОВ «Укрпромхаб» (покупець) та компанією «ZNICZPLAST», Poland (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №10/01/2022, предметом якого є зобов`язання продавця поставити і передати у власність покупця Товар, а покупця прийняти та розрахуватись за товар.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №10/01/2022, згідно рахунка-фактури (інвойсу) №FW/003/01/2022/К від 28.01.2022 позивач придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 70600,68 польських злотих.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 31.01.2022 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №UA209170/2022/007039, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації світильники неелектричні: лампадки зі скла різного дизайну та кольору.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №UA209170/2022/007039 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- зовнішньоекономічний контракт №10/01/2022 від 10.01.2022;

- рахунок-фактура FW/003/01/2022/К від 28.01.2022;

- автотранспортна накладна (CMR) б/н від 28.01.2022;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1/MF/AS0069753 від 28.01.2022;

- специфікація до фактури FW/003/01/2022/К від 28.01.2022;

- митна декларація країни відправлення 22PL402010Е0120590 від 28.01.2022.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 31.01.2022 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи.

На цю вимогу позивач надав наступні документи: проформу від 25.01.2022, платіжне доручення в іноземній валюті №18 від 28.01.2022, прейскурант від компанії ZNICZPLAST від 28.01.2022, інформацію з інтернет-джерел, та просив визнати митну вартість на підставі вже поданих документів.

Як наслідок, за результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000145. З метою випущення товару у вільний обіг 01.02.2022 декларант подав митну декларацію №UA209170/2022/007584, в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.

Також 25.01.2022 між ТзОВ «Укрпромхаб» (покупець) та компанією «Jamar Ex Group» Marek Wisniewski, Poland (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №25/01/2022, предметом якого є зобов`язання продавця поставити і передати у власність покупця товар, а покупця прийняти та розрахуватись за товар.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №25/01/2022, згідно рахунка-фактури (інвойсу) №FS/55/01/2022/ від 27.01.2022 позивач придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 68395,08 польських злотих.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 16.02.2022 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №UA209170/2022/011682, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації світильники неелектричні: лампадки зі скла різного дизайну та кольору.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №UA209170/2022/011682 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- зовнішньоекономічний контракт №25/01/2022 від 21.01.2022 (декларантом помилково подано контракт, що не стосувався товару, проте згодом помилку було виправлено та надано договір, що стосувався товару - №25/01/2022 від 25.01.2022);

- рахунок-фактура FS/55/01/2022 від 27.01.2022;

- специфікація до фактури FS/55/01/2022 від 27.01.2022;

- автотранспортна накладна (CMR) б/н від 27.01.2022;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1/MF/AS0236561 від 11.02.2022;

- митна декларація країни відправлення 22PL331020Е0133033 від 11.02.2022.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 16.02.2022 надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи. На цю вимогу позивач надав наступні документи: платіжне доручення в іноземній валюті №28 від 04.02.2022; прейскурант від компанії Jamar Ex Group від 27.01.2022; договір №07/09/21 від 07.09.2021; інформацію з інтернет-джерел, та просив визнати митну вартість на підставі вже поданих документів.

Як наслідок, за результатами розгляду Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022. Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000197. З метою випущення товару у вільний обіг 17.02.2022 декларант подав митну декларацію №UA209170/2022/0122190, в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з незгодою із прийнятими рішеннями про коригування митної вартості, позивачем у порядку ст. 55 МК України було подано до Львівської митниці заяву №1 від 30.04.2022 та заяву №2 від 04.05.2022, в яких задля прийняття рішення щодо скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування, а саме: до заяви №1 копію проформи від 25.01.2022, копію листа від компанії ZNICZPLAST; до заяви №2 копію договору №25/01/2022 від 25.01.2022, по якому і відбувалась оплата в зазначеному платіжному документі, копію заяви від компанії «Jamar Ex Group» від 10.02.2022, копію аркуша коригування митної декларації від 17.02.2022 №209170/2022/012190.

Неможливість визнати заявлену декларантом митну вартість за основним методом посадова особа митного органу мотивувала такими аргументами, визначеними в рішеннях про коригування митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022 посадова особа митного органу зазначила:

- відповідно до п. 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 10.01.2022 №10/01/2022 оплата за товар здійснюється по передоплаті або 14 днів післяплата, натомість в комерційному інвойсі від 28.01.2022 № FW/003/01/2022/К вказаний термін оплати 7 днів. Виходячи з наведеного не зрозуміло коли повинна бути здійснена оплата на товар;

- до митного оформлення поданий платіжний документ від 28.01.2022 №18 на суму 70600,68 польських злотих, який в графі 70 містить посилання на проформу Z0 0082/22 від 25.01.2022, проформа також подана до митного оформлення, проте в ній вказаний термін оплати 01.02.2022 та загальна сума становить 68799,24 польських злотих. Отже, знову є розбіжності в термінах оплати, а також різні суми в поданих документах. Надане платіжне доручення неможливо ідентифікувати з даною поставкою

- наданий прайс-лист адресований ТзОВ «Укрпромхаб» і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний прайс-лист містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022 посадова особа митного органу зазначила:

- у CMR б/н від 27.01.2022 y гр. 22 відсутні штамп та адреса;

- у платіжному документі від 04.02.2022 №28 в графі 70 «Призначення платежу» зазначено контракт 25/01/2022 від 25.01.2022 натомість поданий до митного оформлення контракт є від 21.01.22. Отже, Львівська митниця має підстави вважати, що поданий до митного оформлення платіжний документ не стосується даної поставки оскільки містить посилання на інший контракт. Таким чином декларантом не поданий платіжний документ, хоча контрактом від 21.01.2022 №25/01/2022 та рахунком-фактурою від 27.01.2022 FS/55/01/2022 передбачено передоплату за товар;

- цінник для фірми «Укрпромхаб» адресований ТзОВ «Укрпромхаб» і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний прайс-лист містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції;

- також декларантом надано договір на перевезення від 07.09.2021 №07/09/21 який укладений між REDEO Pawel Endruch та ТзОВ «Укрпромхаб», варто зазначити, що згаданий контрагент здійснив перевезення і даної поставки. Таким чином зважаючи на договірні відносини між перевізником та імпортером до митної вартості не включені складові митної вартості, які передбачені ч. 10 ст. 58 МК України.

Посадова особа митного органу також зазначила, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларант або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України. Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Вважаючи прийняті рішення про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України № 4495-VІ від 13.03.2012, з наступними змінами та доповненнями.

Положеннями ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 52 МК України зазначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Положення ч. 4 ст. 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Кодексу).

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених Митним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу вимог ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 ст. 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Як встановлено судом, декларантом були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, а саме:

За митною декларацією №UA209170/2022/007039 від 31.01.2022:

- зовнішньоекономічний Контракт №10/01/2022 від 10.01.2022;

- рахунок-фактуру FW/003/01/2022/К від 28.01.2022 з перекладом;

- автотранспортну накладну (CMR) б/н від 28.01.2022;

- специфікацію до фактури FW/003/01/2022/К від 28.01.2022;

- митну декларацію країни відправлення 22PL402010Е0120590 від 28.01.2022;

- проформу від 25.01.2022 з перекладом;

- платіжне доручення в іноземній валюті №18 від 28.01.2022;

- прейскурант від компанії ZNICZPLAST від 28.01.2022;

- інформацію з інтернет-джерел;

А також до заяви №1 від 30.04.2022 в порядку ст. 55 МК України додано:

- копія проформи від 25.01.2022 з перекладом;

- копія листа від компанії ZNICZPLAST з перекладом.

За митною декларацією №UA209170/2022/011682 від 16.02.2022:

- зовнішньоекономічний контракт №25/01/2022 від 25.01.2022;

- рахунок-фактуру FS/55/01/2022 від 27.01.2022 з перекладом;

- автотранспортну накладну (CMR) б/н від 27.01.2022;

- специфікації до фактури FS/55/01/2022 від 27.01.2022;

- митну декларацію країни відправлення 22PL331020Е0133033 від 11.02.2022;

- платіжне доручення в іноземній валюті №28 від 04.02.2022;

- прейскурант від компанії Jamar Ex Group від 27.01.2022;

- договір №07/09/21 від 07.09.2021;

- інформація з інтернет-джерел.

А також до заяви №2 від 04.05.2022 в порядку ст. 55 МК України додано:

- копія заяви від компанії «Jamar Ex Group» від 10.02.2022;

- копія договору №25/01/2022;

- копія листа від 10.02.2022 з перекладом;

- копія аркуша коригування митної декларації від 17.02.2022 №209170/2022/012190.

Суд вважає, що оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Відтак, подані декларантом позивача для митного оформлення документи відповідали вимогам ч. 2 ст. 53 МК України.

Частиною 1 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 МК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345 354 МК України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх виготовлення; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені МК України форми митного контролю.

Згідно ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 4 ст.53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх виготовлення, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 МК України, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч. 2 ст. 54 МК України).

Як уже зазначалося, декларантом одночасно із митними деклараціями було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний основний метод її визначення за ціною договору купівлі продажу.

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи зобов`язані здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, чітко визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідач у відзиві на позов зазначав, що у зв`язку з тим, що подані декларантом документи не містили всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, відповідачем було виставлено декларанту вимогу про подання додаткових документів для підтвердження митної вартості. А оскільки такі документи подані не були, позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

З цього приводу суд вказує, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 ст. 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. ст. 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Згідно ч. 5 вказаної статті МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 МК України.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).

За приписами ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно ч. 2 вказаної статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 МК України.

Суд не погоджується з викладеними відповідачем підставами для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів.

Щодо рішення №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022, то суд вказує таке.

Митним кодексом України у ч.ч. 2-4 ст. 53 визначено перелік документів, які подаються декларантом на підтвердження митної вартості та ті, які можуть витребовуватись митницею у разі виявлення розбіжностей чи взаємопов`язаності осіб. При цьому замовлення на придбання відповідних товарів відсутнє у переліку, а згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Окрім того згідно з пп. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). У даному випадку товар був об`єктом купівлі-продажу, а тому рахунок-проформа не може слугувати документом, який може вимагатись від позивача на підтвердження митної вартості товарів.

До того ж, вказані дати у контракті та інвойсі жодним чином не можуть впливати на заявлену митну вартість, оскільки митниці подано рахунок, який позивачу подано продавцем до оплати та банківський (платіжний) документ, який підтверджує оплату саме цієї суми. Як наслідок, оскільки оплати вже відбулися, зазначені у інвойсі дати жодним чином не впливають на ціну.

Незважаючи на це, з метою усунення вказаних обставин, позивач у заяві № 1, поданій в порядку ст. 55 МК України 30.04.2022 роз`яснив, що проформа ZO 0082/22 від 25.01.2022, яка була подана до митного оформлення, містила некоректні дані щодо терміну оплати та суми замовлення (а саме, було помилково подано проформу, що була драфтом документа). Задля того позивач надав копію проформи від 25.01.2022 з вірними відомостями, на підставі якої і було видано фактуру, а також додав лист від компанії контрагента ZNICZPLAST, що підтверджує те, що вірною слід вважати проформу ZO 0082/22 від 25.01.2022 на суму 70600,68 польських злотих, з терміном оплати - 20.01.2022.

Щодо рішення №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022, то суд вказує таке.

Автотранспортна накладна (CMR) - це товарно-транспортна накладна особливої, міжнародної форми, використання якої під час міжнародних вантажних перевезень передбачено Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» Україна приєдналась до вказаної Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 581 Конвенції суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

У контексті наведеного суд зауважує, що товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів ч. 2 cт. 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів.

Суд наголошує, що наявність/відсутність окремих, необов`язкових реквізитів у CMR не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено.

Відповідач зазначає, що у платіжному документі від 04.02.2022 №28 в графі 70 «призначення платежу» зазначено контракт 25/01/2022 від 25.01.2022 натомість поданий до митного оформлення контракт є від 21.01.22. Відповідач вважає, що поданий до митного оформлення платіжний документ не стосується даної поставки оскільки містить посилання на інший контракт, а також, що декларантом не поданий платіжний документ, хоча контрактом від 21.01.2022 №25/01/2022 та рахунком-фактурою від 27.01.2022 FS/55/01/2022 передбачено передоплату за товар.

Водночас, судом встановлено, що з метою усунення вказаних обставин, позивач звернувся до відповідача з заявою №2 від 04.05.2022, в якій роз`яснив, що декларантом помилково до митного оформлення було подано контракт, що не стосувався імпортованого товару. Декларантом повинен був подаватися договір №25/01/2022 від 25/01/2022. Також, з тих же причин у рахунку-фактурі було допущено помилку в посиланні на контракт. У зв`язку із зазначеними обставинами надав документи (докази), що спростовують розбіжності:

- копію договору №25/01/2022 від 25/01/2022, по якому і відбувалась оплата в зазначеному платіжному документі та на який здійснюється посилання.

- копію заяви від компанії «Jamar Ex Group» від 10.02.2022, в якій роз`яснюється, що при виписці фактури від 27.01.2022 №FS/55/01/22 була допущена помилка у даті договору, а також вказується, що вірною слід вважати дату: 25.01.2022.

- копію аркуша коригування митної декларації від 17.02.2022 №209170/2022/012190, в якому роз`яснюється, що у графі 44 митної декларації дата контракту мала бути не 21.01.2022, а 25.01.2022. При цьому слід наголосити, що митницею відповідно до поданого аркушу коригування було внесено зміни в митну декларацію.

Оформлення Львівською митницею аркуша коригування до митної декларації від 17.02.2022 №209170/2022/012190, в якому роз`яснюється, що у графі 44 митної декларації дата контракту мала бути не 21.01.2022, а 25.01.2022, суд враховує, як обставину визнання помилки позивача у даті контракту та факт визнання легітимності контракту, що подавався позивачем до митного контролю.

Зовнішньоекономічним контрактом, а саме п. 4.1, передбачено, що поставка товару по контракту відбувається на умовах CPT Львів у відповідності до Інкотермс. Термін CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Суд зазначає, що хоч договір на перевезення від 07.09.2021 №07/09/21 і був укладений між REDEO Pawel Endruch та ТзОВ «Укрпромхаб», однак відповідачем не доведено, що витрати на таке транспортування не ніс позивач, а відтак не бере до уваги вказані у рішенні про коригування митної вартості твердження, що ці витрати безпідставно не включені у митну вартість товару.

В обидвох рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем висловлюється зауваження щодо змісту документу з назвою прайс-лист. Суд звертає увагу на те, що прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу України визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару. Законодавством не передбачено встановленої форми та обов`язкових реквізитів до прайс-листів. Також суд враховує, що подані до митного контролю прайс-листи містять інформацію згідно асортименту та вартості товару, придбаного позивачем.

Свою позицію щодо цього питання Верховний Суд виклав у постанові від 23.10.2020 у справі №810/690/17, де вказує, що прайс-лист, по-перше, не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, а по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 та №UA209000/2022/900036/2 митна вартість товару відповідачем визначена за резервним методом (ст. 64 МК України).

Митний орган в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості № UA209000/2022/900020/2 визначив вартість за одиницю товару під кодом УКТ ЗЕД 15,4353 польських злотих (що станом на дату винесення оскаржуваного рішення за крос-курсом дорівнює 3,75 USD), в той час як позивачем було задекларовано вартість 6,9952 польських злотих за кілограм (1,70 USD). При цьому, як джерело інформації посадовими особами митниці використано митну декларацію оформлену в січні 2022 року. Проте згідно аналітичних розрізів митної вартості (на сайті www.bi.customs.gov.ua, дані з якого побудовані на даних Держмитслужби) мінімальна митна вартість такого товару січень 2022 року становила 0,81 USD, за грудень 2021 року - 1,45 USD.

Крім цього, митний орган в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості № UA209000/2022/900036/2 визначив вартість за одиницю товару під кодом УКТ ЗЕД 14,863 польських злотих (що станом на дату винесення оскаржуваного рішення за крос-курсом дорівнює 3,75 USD), в той час як позивачем було задекларовано вартість 7,1102 польських злотих за кілограм (1,79 USD). При цьому, як джерело інформації посадовими особами митниці використано митну декларацію оформлену в січні 2022 року. Проте, згідно аналітичних розрізів митної вартості (на сайті www.bi.customs.gov.ua, дані з якого побудовані на даних Держмитслужби) мінімальна митна вартість такого товару за лютий 2022 року становила 0,75 USD, а за січень 2022 року 0,81 USD, за грудень 2021 року - 1,45 USD.

Отже, з вищевказаного вбачається, що скоригована вартість товару за резервним методом є значно вищою мінімальної вартості, що суперечить з п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України, де митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.

Відповідно до ч. 2 ст.64 МК України митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» вказує на те, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

На підставі аналізу вищезазначених норм права, з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 55 МК України, суд дійшов висновку, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, відповідач у рішенні зобов`язаний був зазначити наявну інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом), а також докладно зазначити інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а зазначив, що оскільки з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів», постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18»;

- «…витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації», постанова від 17.07.2019 у справі №809/872/17»;

- «…у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом», постанова від 05.02.2019 у справі №816/1199/15»;

- «…у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів», постанова від 05.03.2019 у справі №815/143/174»;

- «…в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства», постанова від 21.12.2018 у справі №815/1670/17. В цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування».

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішень про коригування митної вартості товарів в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом митній вартості, суд керується такими міркуваннями:

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;

- закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в ст. 53 МК України;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішень про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

У цій справі суд встановив, що заявник визначив митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунках-фактурах (інвойсах). На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України.

Суд враховує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У даному випадку, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч. 1 ст. 58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору.

Суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржених рішень.

А поодинокі недоліки в поданих ТзОВ «Укрпромхаб» документах не можуть бути підставою для визнання таких недостовірними.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022 та №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022 не відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, адже прийняті не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовані, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, порушують права та законні інтереси позивача, тобто є протиправними, а відтак, підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то слід зазначити таке.

Частиною 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів цієї статті КАС України та враховуючи рішення про задоволення позову, суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору (3483,42 грн.) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 240-246, 250, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900020/2 від 01.02.2022.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900036/2 від 17.02.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромхаб» (, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Залізнична, буд. 24) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3483 (три тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 42 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12.12.2022.

Суддя Потабенко В.А.