Справа № 420/4590/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/4590/22
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Адміністрації Державної прикордонної служби України та ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання підготувати та направити до пенсійного органу документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготуванні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що саме пільгова вислуга враховується при призначенні пенсії згідно пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII. Оскільки вислуга років позивача з врахуванням пільгового стажу служби по охороні державного кордону на заставах, постах, відділеннях КПП, становить більше 25 календарних років, він має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнана протиправною відмова Адміністрації Державної прикордонної служби України у прийнятті заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років, у законодавчо встановленому порядку, та з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Адміністрації Державної прикордонної служби України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про неврахування судом першої інстанції того факту, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ не визначає набуття права на призначення пенсії за вислугу років за наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.

Також апелянт вказує на відсутність судового рішення про визнання незаконним та скасування положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 в частині внесення зміни до п. «а», ст. 12 ЗУ №2262-ХІІ, відсутність рішення Конституційного Суду щодо невідповідності Конституції України (конституційності) п. «а», ст. 12 ЗУ №2262-ХІІ та неврахування Верховним Судом по справі №805/3923/18-а змін до п. «а», ст. 12 ЗУ №2262-ХІІ, що порушує базовий конституційний принцип рівності всіх громадян України перед Законом, так як пенсійний вік було збільшено для всіх громадян України, а не лише військовослужбовців.

ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років, у законодавчо встановленому порядку, та з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків, та правової оцінки суду, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства прийняти рішення про задоволення заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , послався на помилковість тверджень відповідача та просив залишити апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України без задоволення.

Адміністрація Державної прикордонної служби України своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги Адміністрації Державної прикордонної служби України та ОСОБА_1 підлягають задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №652-ос від 29 грудня 2021 року виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення: штаб-сержанта ОСОБА_1 , старшого розвідника - водія прикордонного оперативного-розшукового відділу (з місцем дислокації Старокозаче) головного оперативно-розшукового відділу, звільненого з військової служби в запас наказом начальника прикордонного загону від 26.11.2021 №577-ос за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вислуга років на 29 грудня 2021 року становить: календарна військова 19 р. 05 м. 17 дн.; пільгова військова 06 р. 03 м. 06 дн.; всього 25 р. 08 м. 23 дн.

ОСОБА_1 звернуся із заявою до Державної прикордонної служби України, в якій просив:

1) доручити уповноваженому структурному підрозділу, на який покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій, здійснити оформлення та подачу документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»;

2) надати інформацію щодо назви уповноваженого структурного підрозділу, на який покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій особі, яка проходила службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 та звільнялись з цього загону;

3) надати довідку про розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 станом на час звільнення з обґрунтуванням розрахунку відповідними документами (наказами, розпорядженнями про призначення, переведення тощо) щодо зарахування на пільгових умовах служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінами заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком посад і умов служби в органах Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України), служба в яких військовослужбовцям зараховується до вислуги років, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 20.02.2017 №139.

Листом від 10.02.2022 №11/З-630-2156 Державною прикордонною службою України на вказане звернення, серед іншого, повідомлено, що відповідно до статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом №2262. Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 років і більше. Відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 29.12.2021 №652-ос на дату виключення зі списків особового складу військової частини станом на 29.12.2021 вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 19 років 05 місяців 17 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом «а» статті 12 Закону №2262.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393, а отже, твердження відповідача щодо відсутності підстав для звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для розгляду питання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років, є передчасними.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (надалі -Порядок № 393 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку № 393, для призначення пенсій за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», зараховується військова служба в Державній прикордонній службі.

До пільгової вислуги років позивачу зарахований період служби у Державній прикордонній службі, який, у пільговому обчисленні, становить 06 років 03 місяць 06 днів.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність у особи певної кількості років певного виду служби забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку та працездатності особи.

Визначення у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгові умови призначення пенсій, відповідно до Порядку 393, полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги Адміністрації Державної прикордонної служби України стосовно порушення базового конституційного принципу рівності всіх громадян України перед Законом, так як пенсійний вік було збільшено для всіх громадян України, а не лише військовослужбовців, оскільки пільгове зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.

Таким чином, апеляційний суд встановив те, що вислуга років позивача складає 25 рік 08 місяці 23 дні.

Зважаючи на це, у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів у тому, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», як такий, що має більше 25 років вислуги.

Так, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, Адміністрації Державної прикордонної служби України, стосовно не визначення Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ набуття права на призначення пенсії за вислугу років за наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах, оскільки наведене спростовується положеннями Порядку № 393 та, як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 - передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ положенням цього Закону не суперечить.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що до обов`язків відповідача, згідно з вимогами п. 12 Постанови ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відноситься лише обов`язок підготовки та направлення до ГУ ПФУ документів необхідних для призначення пенсії.

Апеляційний суд зазначає, що відповідач є належним органом до повноважень якого, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 760 від 17.09.2018 року «Про затвердження Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань», входить підготовка та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402, встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Відтак, питання щодо аналізу наявності правових підстав для включення до загального стажу позивача пільгового стажу не відноситься до компетенції відповідача. Адміністрація Державної прикордонної служби України є лише тим суб`єктом, через який здійснюється надсилання відповідних документів до Пенсійного фонду для подальшого вирішення питання щодо призначення пенсії звільненій особі. При цьому, згідно п.12 Порядку на уповноважений структурний підрозділ покладено лише обов`язок у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи та направити їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що відповідач, відмовляючи позивачу в направленні до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років, не дотримався вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992, дане рішення не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання протиправною відмови Адміністрації Державної прикордонної служби України у задоволенні заяви стосовно підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років та про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України відповідні документи для призначення пенсії за вислугу років є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційні скарги підлягають задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, сплату позивачем судового збору всього в сумі 2481,90 грн (при поданні позову 992,40 грн, при поданні апеляційної скарги 1489,50 грн), апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 139, 242, 257, 293, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі № 420/4590/22 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготуванні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених в цій постанові.

Стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) у відшкодування понесених судових витрат сплаченого судового збору, 2481,90 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 90 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України ().

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2022

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.