Справа № 640/8167/21
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Київ № 640/8167/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА», у якому просить суд:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 105-Б Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ - 22925230), до повного усунення порушень;

- встановити у судовому рішенні спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 105-Б Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ Україна» (код ЄДРПОУ - 22925230), до повного усунення порушень.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення планової перевірки Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» (01010, м. Київ, вул. І. Мазепи, буд. 11-Б), що розташоване за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд. 105-Б, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що Приватним акціонерним товариством «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» станом на дату подання вказаних заперечень усунуто всі виявлені порушення, встановлені контролюючим органом в акті від 19.02.2021 № 121.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 11.02.2021 по 19.02.2021 на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області від 25.01.2021 № 3, посвідчення про проведення планового заходу державного нагляду (контролю) від 28.01.2021 № 133, посадовими особами Головного управління було проведено планову перевірку Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

За результатами перевірки складений акт від 19.02.2021 № 121 (далі - акт перевірки) у якому зафіксовані порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) п. 1.20 розділ IV ППБУ - не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (проводяться 1 раз на 2 роки);

2) п. 5 Розділ II ППБУ, п.10.7 ДСТУ 7313-2013 - не виконано плани евакуації людей на випадок пожежі з адміністративної будівлі відповідно до ДСТУ 7313:2013 «Знаки безпеки та системи евакуаційні фотолюмінісцентні. Загальні вимоги та методи контролювання»;

3) п. 1.8 Розділ IV ППБУ - допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в приміщеннях;

4) п. 1.12 Розділ IV ППБУ - не надано акт проведення схованих електромонтажних робіт над підвісною стелею;

5) стаття 9 ЗУ № 2245-ІП п. 2 Методика ідентифікації ПНО - не проведено ідентифікацію об`єкта господарської діяльності для встановлення наявності або відсутності джерел небезпеки, які можуть ініціювати виникнення надзвичайних ситуацій, а також визначення рівнів можливих надзвичайних ситуацій;

6) пункт 8 частини першої статті 20 КЦЗУ - не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки;

7) пункт 4 глави 6 розділу V ПТБ - допускаються до роботи працівники без проходження ними навчань, інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки;

8) пункт 2 частини першої статті 20 КЦЗУ - працівників об`єкту засобами колективного та індивідуального захисту не забезпечено;

9) п. 8 ПКМУ №1200 - не визначено обсяг забезпечення працівників, які працюють у зоні можливого хімічного забруднення засобами радіаційного та хімічного захисту, їх типу а також місце зберігання;

10) п. 2.3 розділ III, п. 22 розділу II ППБУ, п. 6.4 ДБН В1.1.-7-2016- складське приміщення не відокремлено протипожежними перегородками та дверима від інших приміщень відповідно до норм;

11) п. 1.4, п. 1.1 розділу V ППБУ, п. 7.2.22 ДБН В.2.5-56:2014 - не забезпечено на об`єкті резервний запас пожежних сповіщувачів (димових, теплових, ручних, тощо), який повинен становити не менше 10% від загальної кількості їх в системі протипожежного захисту змонтованої на об`єкті;

12) Розділ II, пп. 22, Розділ III, п. 2.3 Розділ VI, п. 9.1 ППБУ, п. 6.4 ДБН В.1.1-7:2016 - місце роботи комірника не винесено за межі складу, або не відокремлено протипожежними перегородками 1-го типу та перекриттям 3-го типу 3 виходом безпосередньо назовні;

13) п. 1.15 розділу IV ППБУ - не винесено електропускову апаратуру за межі матеріального складу підприємства на негорючі стіни та окремі опори;

14) п.п.9.1. п. 9 розділ VI ППБУ - допускається влаштування стелажів з горючих матеріалів висотою більше 3 метрів та забезпечити ширину проходів між стелажами, стелажами та стінами не менше 1 метра;

15) п. 2.9, розділ III ППБУ - для складських приміщень не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ-Б В.1.1.-36:2016, а також клас зони згідно з НПАОЛ 40.1-1.32-01;

16) п.2.23 розділу III ППБУ, п. 7.2.2 ДБН В.1.1-7:2016 - допущено улаштування на 1-му поверсі розсувних автоматичних дверей;

17) п. 3 розділу III Наказу МВС України від 15.01.2018 № 25 - відсутні журнал обліку вогнегасників.

З огляду на встановлені порушення, позивач звернувся до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 105-Б Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ - 22925230), до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877).

Частиною 1 статті 1 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно з частиною 7 статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України №5403 від 02.10.2012.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 КЦЗ України).

Згідно з частиною 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних, транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що Кодексом цивільного захисту України передбачено наявність загрози життю та здоров`ю людей внаслідок порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства з питань техногенної, пожежної безпеки, в якості підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Суд звертає увагу, що визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, на переконання суду, всі порушення протипожежних норм в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2021 року об`єктом перевірки була будівля Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» за адресою м. Дніпро, проспект Гагаріна, 105-Б.

У рамках проведеної перевірки було встановлено 17 (сімнадцять) порушень.

Щодо порушення відповідачем п. 1.20 розділ IV ППБУ не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (проводяться 1 раз на 2 роки).

Відповідно до п. 1.20 розділу IV ППБУ замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ.

На підтвердження усунення вказаного порушення відповідач долучив до матеріалів справи Технічний звіт №21-3003.02 від 30.03.2021 про проведення вимірів в електроустановках.

Щодо порушення відповідачем п. 5 Розділ II ППБУ, п.10.7 ДСТУ 7313-2013 не виконано плани евакуації людей на випадок пожежі з адміністративної будівлі відповідно до ДСТУ 7313:2013 «Знаки безпеки та системи евакуаційні фотолюмінісцентні. Загальні вимоги та методи контролювання».

Відповідно до п. 5 Розділу II ППБУ на об`єктах з постійним або тимчасовим перебуванням на них 100 і більше осіб або таких, що мають хоча б одне окреме приміщення із одночасним перебуванням 50 і більше осіб, у будинках та спорудах (крім житлових будинків), котрі мають два поверхи і більше, у разі одночасного перебування на поверсі більше 25 осіб, а для одноповерхових - більше 50 осіб, мають бути розроблені і вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі.

На об`єктах з постійним або тимчасовим перебуванням на них 100 і більше осіб або таких, що мають хоча б одне окреме приміщення з одночасним перебуванням 50 і більше осіб, які є навчальними (у тому числі дошкільними) закладами, закладами охорони здоров`я із стаціонаром, будинками для людей похилого віку та інвалідів, санаторіями і закладами відпочинку, розважальними, культурно-освітніми та видовищними закладами, критими спортивними будинками і спорудами, готелями, мотелями, кемпінгами, торговими підприємствами та іншими аналогічними за призначенням об`єктами з масовим перебуванням людей, на доповнення до схематичного плану евакуації повинна бути розроблена та затверджена керівником інструкція, що визначає дії персоналу щодо забезпечення безпечної та швидкої евакуації людей, за якою не рідше одного разу на півроку мають проводитися практичні тренування всіх задіяних працівників. Для об`єктів, у яких передбачається перебування людей уночі, інструкції повинні передбачати також дії у нічний час.

Як установлено з матеріалів справи, на підприємстві розроблено план евакуації приміщення, копія якого наявна в матеріалах справи. Натомість, доказів розміщення на видимих місця приміщення плану евакуації людей відповідачем суду не надано.

Щодо порушення відповідачем п. 1.8 Розділ IV ППБУ - допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в приміщеннях.

Відповідно до п. 1.18 Розділу IV ППБУ забороняється:

проходження повітряних ліній електропередач та зовнішніх електропроводок над горючими покрівлями, навісами, штабелями лісу, складами пально-мастильних матеріалів, торфу, дров та інших горючих матеріалів;

відкрите прокладання електропроводів і кабелів транзитом через пожежонебезпечні і вибухонебезпечні зони будь-якого класу і ближче 1 м і 5 м від них відповідно, а також у сходових клітках;

експлуатація кабелів і проводів з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляцією;

застосування саморобних подовжувачів, які не відповідають вимогам ПУЕ, що пред`являються до переносних (пересувних) електропроводок;

застосування для опалення приміщення нестандартного (саморобного) електронагрівального обладнання;

користування пошкодженими розетками, відгалужувальними та з`єднувальними коробками, вимикачами та іншими електровиробами;

підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи, обгортання електроламп і світильників папером, тканиною та іншими горючими матеріалами, експлуатація їх зі знятими ковпаками (розсіювачами);

використання в пожежонебезпечних зонах світильників з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків), а також з відбивачами і розсіювачами, виготовленими з горючих матеріалів;

складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами;

використання побутових електронагрівальних приладів з порушенням встановлених їх виробником правил експлуатації та в місцях (приміщеннях), де їх застосування заборонено;

прокладання в сходових клітках електропроводів і кабелів незалежно від їх напруги, крім електропроводки для освітлення звичайних сходових кліток;

розміщення в кабельних спорудах будь-яких тимчасових пристроїв, зберігання в них матеріалів та устаткування.

Відповідач зазначає, що ним усунуто вказане порушення, зокрема у приміщеннях підрозділу відсутні улаштування та експлуатація тимчасових електромереж.

Натомість, доказів усунення вказаного порушення матеріали справи не містять.

Щодо порушення відповідачем п. 1.12 Розділ IV ППБУ - не надано акт проведення схованих електромонтажних робіт над підвісною стелею.

Відповідно до п. 1.12 Розділ IV ППБУ відстань від кабелів та ізольованих проводів, прокладених відкрито, до місць відкритого зберігання (розміщення) горючих матеріалів повинна бути не менше 1 метра.

У разі відкритого прокладання незахищених проводів та захищених проводів (кабелів) з оболонками з горючих матеріалів відстань від них до горючих основ (конструкцій, деталей) повинна становити не менше 0,01 метра. У разі неможливості забезпечити вказану відстань провід (кабель) слід відокремлювати від горючої поверхні шаром негорючого матеріалу, який виступає з кожного боку проводу (кабелю) не менше ніж на 0,01 метра.

У разі прихованого прокладання таких проводів (кабелів) їх необхідно ізолювати від горючих основ (конструкцій) суцільним шаром негорючого матеріалу, що підтверджується актом проведення прихованих робіт.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем проведено сховані електромонтажні роботи над підвісною стелею, що підтверджується актом на закриття прихованих робіт.

Щодо порушення відповідачем ст. 9 ЗУ № 2245-III, п. 2 Методика ідентифікації ПНО - не проведено ідентифікацію об`єкта господарської діяльності для встановлення наявності або відсутності джерел небезпеки, які можуть ініціювати виникнення надзвичайних ситуацій, а також визначення рівнів можливих надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» № 2245-ІII cуб`єкт господарювання ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогових мас небезпечних речовин.

Об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання, але за територіальною ознакою мають різні адреси місцезнаходження, вважаються різними об`єктами підвищеної небезпеки.

За результатами ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки йому встановлюється 1, 2 або 3 клас.

Нормативи порогових мас небезпечних речовин або їх сумішей, що використовуються для цілей ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки, порядок ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23.02.2006 № 98 затверджено Методику ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів (далі - Методика).

На підтвердження усунення вказаного порушення відповідачем долучено до матеріалів справи Висновок ідентифікації потенційно небезпечного об`єкта, яким висновується, що відповідно до вимог п. 17 Методики на підставі того, що на зазначеному об`єкті відсутні джерела небезпеки АТ «ДХЛ ІНТЕРНЕЙШНЛ УКРАЇНА», яке розташовано за адресою м. Дніпро, пр. Гагаріна, 105-Б не визнано потенційно небезпечним об`єктом.

Щодо порушення відповідачем пункт 8 частини першої статті 20 КЦЗУ - не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 КЦЗУ до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки.

З матеріалів справи убачається, що директор філії ОСОБА_1 та фахівець з експорту та імпорту ОСОБА_2 пройшли навчання з питань цивільного захисту, що підтверджується копіями посвідчень про проходження навчання у сфері цивільного захисту.

Щодо порушення відповідачем пункт 4 глави 6 розділу V ПТБ - допускаються до роботи працівники без проходження ними навчань, інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки.

Відповідач зазначив, що працівники Дніпровської філії пройшли інструктаж з питань цивільного захисту, що підтверджується журналом з питань проходження інструктажів працівниками.

Щодо порушення відповідачем пункт 2 частини першої статті 20 КЦЗУ - працівників об`єкту засобами колективного та індивідуального захисту не забезпечено.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту.

Мотивуючи відсутність вказаного порушення відповідач вказує, що його діяльність не пов`язана із застосуванням шкідливих та небезпечних виробничих чинників, як потребують засобів індивідуального та колективного захисту.

Між тим, суд зазначає, що відсутність у працівників засобів колективного та індивідуального захисту при виникненні пожежі не дасть можливості захиститися від вогню та продуктів горіння, відповідно, відсутність таких засобів створює загрозу для здоров`я і життя людини.

Доказів на підтвердження усунення вказаного порушення матеріали справи не містять.

Щодо порушення відповідачем п. 8 ПКМУ №1200 - не визначено обсяг забезпечення працівників, які працюють у зоні можливого хімічного забруднення засобами радіаційного та хімічного захисту, їх типу а також місце зберігання.

Відповідно до пункту 8 постанови КМУ від 19.08.2022 № 1200 «Про затвердження Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю» обсяги забезпечення працівників центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, які працюють у зоні можливого хімічного забруднення, засобами радіаційного та хімічного захисту, їх типи, а також місця зберігання визначаються центральними органами виконавчої влади, іншими державними органами за погодженням з ДСНС.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана вимога не застосовується до відповідача, оскільки відповідач не є центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, яке працюють у зоні можливого хімічного забруднення, засобами радіаційного та хімічного захисту.

Щодо порушення відповідачем п. 22 розділу II, п. 2.3 розділу III ППБУ, п. 6.4 ДБН В1.1.-7-2016- складське приміщення не відокремлено протипожежними перегородками та дверима від інших приміщень відповідно до норм.

Відповідно до п. 22 розділу II ППБУ під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Згідно з п. 2.3 розділу III ППБУ під час експлуатації об`єкта не допускається знижувати клас вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах.

Протипожежні двері, ворота, вікна, люки, клапани, завіси (екрани) у протипожежних перешкодах повинні утримуватися у справному стані. Не допускається встановлювати будь-які пристрої, предмети тощо, що перешкоджають їх зачиненню.

Відповідно до пункту 6.1 ДБН В1.1.-7-2016 до протипожежних перешкод відносять протипожежні стіни, перегородки, перекриття.

Для заповнення прорізів у протипожежних перешкодах застосовують протипожежні: двері, ворота, вікна, люки, клапани, завіси (екрани). Для захисту прорізів також використовують протипожежні тамбур-шлюзи.

Основними видами граничних станів з вогнестійкості протипожежних дверей, воріт, вікон, люків, клапанів, завіс (екранів) є стани за ознаками: втрата цілісності Е; втрата теплоізолювальної здатності І, крім вікон у протипожежних дверях, воротах із загальною площею скління не більше ніж 0,1 м2.

Додатковими видами граничних станів з вогнестійкості протипожежних дверей, воріт є стани за ознаками: здатності до самозачинення (умовна познака С); обмеження димопроникності (умовна познака S).

Додатковими видами граничних станів з вогнестійкості протипожежних вікон, завісів (екранів) є стани за ознаками: обмеження димопроникності S; перевищення теплового потоку (випромінювання) (умовна познака W).

Додатковим видом граничного стану з вогнестійкості протипожежних люків, клапанів є стан за ознакою: обмеження димопроникності S.

Клас вогнестійкості протипожежних дверей, воріт, люків, вікон та завіс (екранів) визначають згідно з ДСТУ EN 13501-2, клас вогнестійкості протипожежних клапанів-згідно з ДСТУEN 13501-3.

Відповідно до пунктів 6.2 - 6.3 ДБН В1.1.-7-2016 протипожежні перешкоди за межею поширення вогню мають відповідати групі М0.

Залежно від значення межі вогнестійкості протипожежні перешкоди поділяють за типами відповідно до таблиці 2, а елементи заповнення прорізів у протипожежних перешкодах - відповідно до таблиці 3. Протипожежні тамбур-шлюзи поділяють за типами відповідно до таблиці 4.

Доводи відповідача про те, що приміщення відповідача не є складським наведеного порушення не спростовує. Доказів на підтвердження усунення вказаного порушення матеріали справи не містять.

Щодо порушення відповідачем п. 1.4, п. 1.1 розділу V ППБУ, п. 7.2.22 ДБН В.2.5-56:2014 - не забезпечено на об`єкті резервний запас пожежних сповіщувачів (димових, теплових, ручних, тощо), який повинен становити не менше 10% від загальної кількості їх в системі протипожежного захисту змонтованої на об`єкті.

Відповідач зазначив, що забезпечив об`єкт резервним запасом пожежних сповіщувачів.

Разом з тим, доказів на підтвердження усунення вказаного порушення не надав.

Щодо порушення відповідачем пп. 22 Розділу II, п. 2.3 Розділ III, п. 9.1 Розділу VI ППБУ, п. 6.4 ДБН В.1.1-7:2016 - місце роботи комірника не винесено за межі складу, або не відокремлено протипожежними перегородками 1-го типу та перекриттям 3-го типу 3 виходом безпосередньо назовні.

Відповідно до пп. 22 Розділу II під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Згідно з пунктом 2.3 Розділу III під час експлуатації об`єкта не допускається знижувати клас вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах.

Протипожежні двері, ворота, вікна, люки, клапани, завіси (екрани) у протипожежних перешкодах повинні утримуватися у справному стані. Не допускається встановлювати будь-які пристрої, предмети тощо, що перешкоджають їх зачиненню

Відповідно до п. 9.1 Розділу VI ППБУ на матеріальних складах і базах загального призначення необхідно дотримуватися таких вимог пожежної безпеки: у складських приміщеннях дозволяється розміщувати лише робочі місця комірників (обліковців, відбракувальників, товарознавців) з обгородженням їх заскленими перегородками з негорючих матеріалів заввишки не менше 1,8 м, які не повинні перешкоджати евакуації людей та матеріальних цінностей.

На підтвердження відсутності вказаного порушення відповідач послався на те, що робоче місце працівника знаходиться у службовому / офісному приміщення. Доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Щодо порушення відповідачем п. 1.15 розділу IV ППБУ - не винесено електропускову апаратуру за межі матеріального складу підприємства на негорючі стіни та окремі опори.

Відповідно до п. 1.15 розділу IV ППБУ для загального відключення силових та освітлювальних мереж складських приміщень з вибухонебезпечними і пожежонебезпечними зонами будь-якого класу, архівів, книгосховищ та інших подібних приміщень необхідно передбачати встановлення апаратів відключення (вимикачів) поза межами (ззовні) вказаних приміщень на негорючих стінах (перегородках) або на окремих опорах. Спільні апарати відключення (вимикачі) слід розташовувати в ящиках з негорючих матеріалів або в нішах, які мають пристосування для пломбування та замикання на замок.

Доказів на підтвердження усунення вказаного порушення не надав.

Доводи відповідача про те, що дана вимога не застосовується до відповідача, оскільки приміщення відповідача не є приміщенням з вибухонебезпечними і пожежонебезпечними зонами будь-якого класу суд вважає непереконливими, оскільки встановлення вимикачів поза межами приміщень на негорючих стінах або окремих опорах стосується також архівів, книгосховищ та інших подібних приміщень.

Щодо порушення відповідачем п.п.9.1. п. 9 розділ VI ППБУ - допускається влаштування стелажів з горючих матеріалів висотою більше 3 метрів та забезпечити ширину проходів між стелажами, стелажами та стінами не менше 1 метра.

Відповідно до п.п.9.1. п. 9 розділ VI ППБУ 9.1. на матеріальних складах і базах загального призначення необхідно дотримуватися таких вимог пожежної безпеки: у складських приміщеннях, розташованих у будинках будь-якого ступеня вогнестійкості, допускається виконувати стелажі з горючих матеріалів висотою не більше 3 м із забезпеченням проходів між стінами і стелажами завширшки не менше 1 м. За відсутності приладів опалення стелажі можуть встановлюватись упритул до стін. Конструкції стелажів (у тому числі полиці) висотою більше 3 м мають виконуватися з негорючих матеріалів.

Відповідач наполягає, що вказану вимогу підприємством дотримано, зокрема зазначив, що висота стелажних систем приміщень відповідача становить 2,5 м, а ширина проходів між стелажами та стінами від 1 метра. Утім, доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Щодо порушення відповідачем пп. 2.9 розділ III ППБУ - для складських приміщень не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ-Б В.1.1.-36:2016, а також клас зони згідно з НПАОЛ 40.1-1.32-01.

Відповідно до пп.2.9 розділу III ППБУ для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення повинні бути визначені категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» (далі - НПАОП 40.1-1.32-01), у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні.

Категорії за вибухопожежною та пожежною небезпекою визначаються керівниками (технологами) об`єктів, або проектувальними організаціями, або спеціалізованими науково-дослідними закладами.

Складським приміщенням є спеціально обладнане приміщення для зберігання речовин, матеріалів, виробів, обладнання тощо та надання складських послуг (п.3.26 ДСТУ Б В.1.1-36:2016).

Доказів на підтвердження усунення вказаного порушення не надав.

Твердження відповідача про те, що приміщення, зазначене в акті перевірки, використовується в суто кур`єрській діяльності, зберігання не перевищує 12 годин, а тому вказане приміщення не є складським, суд вважає необґрунтованим, позаяк складське приміщення може використовуватись не тільки для тривалого, а й для тимчасового складування.

Щодо порушення відповідачем п.2.23 розділу III ППБУ, п. 7.2.2 ДБН В.1.1-7:2016 - допущено улаштування на 1-му поверсі розсувних автоматичних дверей.

Відповідно до п.2.23 розділу III ППБУ забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.

Згідно з п. 7.2.2 ДБН В.1.1-7:2016 евакуаційні виходи не влаштовуються через розсувні та піднімально-опускні двері й ворота, двері, що обертаються, та турнікети, що обертаються або розсуваються, за винятком розсувних дверей, які під час пожежі вручну відкриваються та функціонують як розтульні двері, за умови виконання 7.2.7 цих Норм.

Хвіртки в двостулкових, розтульних, розсувних і піднімально-опускних воротах можуть вважатися евакуаційними виходами за умови виконання 7.2.7, 7.2.9 цих Норм. Висота порога в таких хвіртках повинна бути не більше ніж 0,1 м.

Відповідач проти вказаного порушення заперечив, зазначивши, що вимоги, зазначені у пункту 7.2.2 виконуються відповідачем. Між тим, доказів на підтвердження указаних обставин відповідачем не надано.

Щодо порушення відповідачем п. 3 розділу III Наказу МВС України від 15.01.2018 № 25 - відсутні журнал обліку вогнегасників.

Відповідно до п. 3 розділу III Наказу МВС України від 15.01.2018 № 25 особі, відповідальній за пожежну безпеку на об`єкті, необхідно вести журнал обліку вогнегасників (додаток 2) в паперовій або електронній формі. У разі ведення журналу в електронній формі керівник підприємства забезпечує проставлення підписів у журналі засобами кваліфікованого електронного підпису, що за законодавством України прирівнюються до власноручного підпису.

У разі ведення журналу в електронній формі набір даних, який міститься в електронному журналі, має відповідати додатку 2 до цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що усі вогнегасники, що розташовані на об`єкті, пронумеровано та внесено в журнал обліку вогнегасників, що підтверджується журналом обліку вогнегасників, копія якого наявна в матеріалах справи.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що встановлені в акті перевірки від 19.02.2021 № 121 одинадцять порушень не усунуті відповідачем.

Суд вважає, що виявлені позивачем порушення створюють потенційну небезпеку для життя та здоров`я людей, а поданий позов направлений на попередження виникнення негативних наслідків у разі виникнення надзвичайної ситуації, тобто носить характер превентивного захисту.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 33 частини 1 статті 1 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Згідно з пунктом 24 вищезазначеної правової норми надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Відповідно до підпункту 4.3.7 пункту 4 Терміни та визначення понять ДСТУ 2272:2006 Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 09.06.2006 №162, небезпечний чинник пожежі, небезпечний фактор пожежі - це прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи гибелі людей і (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. Примітка. До небезпечних чинників пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Таким чином, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналіз вказаних статей дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Суд зауважує, що позивач як орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, а оскільки під час проведення перевірки позивачем були встановлені відповідні порушення, такий захід реагування як зупинення експлуатації приміщень до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є доцільним.

Слід зазначити, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №823/589/16.

Оскільки, під час розгляду справи відповідачем не доведено повне усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, встановлених під час планової перевірки, то на даний час існує загроза життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно за статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Пожежна і техногенна безпека в цілому є прямо пропорційним та тотожним поняттям до життя та здоров`я людини, оскільки відсутність заходів, передбачених нормативно-правовими актами у даній сфері, призводить до загибелі та травмування громадян.

Вищезазначені порушення створюють пряму або опосередковану загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією.

Обов`язок держави - захищати життя людини також закріплено і у ст. 27 Конституції України.

Основною метою поданого позивачем позову є встановлення умов для безпеки людей, відсутності неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожежі.

Матеріали справи не містять доказів усунення відповідачем вищевказаних порушень.

Суд наголошує на тому, що не усунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей, оскільки впливають:

- на забезпечення безпеки роботи приміщення, безпеки його працівників, відвідувачів у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту;

- на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі;

- на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків;

- на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації.

При збереженні таких умов для працівників та відвідувачів закладу відповідача існує реальна загроза життю, отримання травм, або шкоди їх здоров`ю.

Отже, характер суспільної небезпечності встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі №826/7073/18 дійшов висновку про те, що правовою підставою для застосування адміністративним судом заходів реагування є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов`язку у підконтрольного суб`єкта, зупинення експлуатації приміщень (об`єктів) якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не усунув всіх порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, і ті порушення, які на теперішній час продовжують існувати, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, суд дійшов висновку про необхідність застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 105-Б Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ - 22925230), до повного усунення порушень, зазначених в акті від 19.02.2021 № 121.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Таким чином, факт виконання/невиконання суб`єктом господарювання порушень, встановлених, зокрема в Акті, за результатами проведення попереднього заходу (перевірки) органом державного нагляду (контролю), може бути встановлено лише за результатами проведення таким органом позапланових заходів (перевірки).

Отже, факт підтвердження відсутності порушень на час розгляду справи має бути доведений не тільки наданими письмовими доказами наявності необхідних документів та проведених заходів, а і актом перевірки стану усунення виявлених порушень.

Суд зазначає, що таких документів сторонами до суду надано не було.

Окрім того, суд враховує, що забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівняні з інтересом відповідача.

При цьому, суд зазначає, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення відповідачем виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Також, суд зауважує, що чинним законодавством чітко визначений спосіб поновлення роботи об`єкту у разі усунення порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, шляхом подачі відповідного позову до суду.

Суд наголошує, що існування хоча б одного з порушень виявлених позивачем, як таких, що загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повної зупинки експлуатації будівель та приміщень.

При прийнятті рішення суд також приймає до уваги висновки Верховного Суду, висловлені у справах №823/589/16 та №640/4506/19.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області задовольнити.

2. Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 105-Б Приватного акціонерного товариства «ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ - 22925230), до повного усунення порушень

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась