Справа № 640/16541/22
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Київ № 640/16541/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 16.08.2022 року, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно - господарського штрафу № 345209 від 16.08.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 16.08.2022 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнято постанову № 345209 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000, 00 грн за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом № 331204 від 18.02.2022 року. Позивачка не погоджується з прийнятою постановою, вважає, що її було прийнято не на підставі, не в межах повноважень та не в порядку, що визначено законом, а також з порушенням строку розгляду справи. Наведені обставини, на думку позивачки, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Не погоджуючись з аргументами та доводами викладеними у позовній заяві, відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується з доводами позивачки та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що при здійсненні перевірки дотримання режиму праці і відпочинку водіїв належного ОСОБА_1 транспортного засобу, посадовими особами Укратрнсбезпеки було встановлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, саме: відсутність картки водія або роздруківка цифрового тахографа, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідач вказує на те, що позивач не забезпечив належні умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, що передбачено абзацом 7 статті 34 Закона № 2344-III. Тому, відповідач вважає постанову правомірною.

Відповідач, крім цього, вказує на недотримання з об`єктивних причин двомісячного строку розгляду справи про порушення, передбаченого абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567, у зв`язку з переведенням працівників на дистанційну роботу в рамках заходів правового режиму воєнного стану в країні та вказує на дотримання строків застосування до позивача адміністративно- господарських санкцій встановлених частиною першою статті 250 Господарського Кодексу України (а.с.57-60).

У відповіді на відзив позивачка зазначає, що направлення на рейдову перевірку № 013893 від 14.02.2022 року видавалось державним інспекторам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проте акт перевірки № 331204 від 18.02.2022 року підписаний ОСОБА_4 , тобто особою без законних повноважень, тому спірна постанова є нікчемною.

Крім того, позивачка посилається на те, що роздруківка даних не є обов`язковим документом, визначеним статтею 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та , на момент перевірки у водія були в наявності: протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальна контрольна книжка водія та табель обліку робочого часу і часу відпочинку, а також картка водія, яка була вставлена в тахограф. На підставі викладеного, позивачка просила скасувати постанову та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.69-72).

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі направлення на рейдову перевірку від 14 лютого 2022 року № 013893 та щотижневого графіку проведення перевірок посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведена перевірка щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт від 18.02.2022 року №331204 підписаний водієм ОСОБА_5 без зауважень (а.с.61, 63).

Указаним актом установлено, що водій керуючи транспортним засобом марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 допустив порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 року №340, пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, а саме: відсутня картка водія або роздруківка при цифровому тахографі.

Відповідач скерував позивачу повідомлення від 04 липня 2022 року № 19501/29/24-22 про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт на 16 серпня 2022 року. Позивачка повідомлення отримала 13 липня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.64)

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.08.2022 року №345209 за відсутність на момент проведення перевірки роздруківки даних цифрового тахографа, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частин першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до автомобільного перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн (а.с.8).

23 серпня 2022 року позивачкою до відділу Державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті подано скаргу на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.08.2022 року № 345209, яку відповідачем залишено без задоволення, а постанову без змін (а.с.30-35).

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно зі статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Згідно із приписами абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Згідно з статтею 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Отже, враховуючи вимоги Закону № 2344-ІІІ, перевізник має забезпечити, а водій мати при собі та пред`являти для перевірки відповідні документи.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про транспорт" №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Статтею 18 Закону №2344-ІІІ передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 р. за № 946/18241, поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 цієї Інструкції контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 р., водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі:

протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.5. Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу та роздруківку даних роботи тахографа.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 (далі - Положення №340) це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Отже, з наведених приписів Наказу №340 та затвердженого ним Положення №340 вбачається, що з 01.06.2015 усі вантажні колісні транспортні засоби повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, і дія цього Положення поширюється на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.3 Положення №340 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Судом встановлено, що транспортний засіб позиваки відповідно до приписів Наказу №340 обладнаний цифровим тахографом, що підтверджується актом перевірки та не заперечується позивачкою.

Отже, на підтвердження дотримання Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій повинен був пред`явити до перевірки особисту картку водія (для цифрового тахографа).

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки транспортного засобу позивачки зафіксована відсутність роздруківки даних тахографа та невикористання водієм особистої картки водія, що є порушенням приписів пункту 3.3 Інструкції №385.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344 встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд доходить до висновку, що за відсутності документів, зокрема у даному випадку роздруківки даних тахографа та невикористання водієм особистої картки водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, як здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 у справі №820/4624/17.

Посилання позивачки на різні ініціали ім`я та по батькові інспектора зазначені в направленні на рейдову перевірку ( ОСОБА_2 ) та в акті перевірки ( ОСОБА_4 ), суд відхиляє, оскільки з наявних в матеріалах справи доказах підтверджується, що в направленні на перевірку та в акті перевірки інспектором вказано - Бабюк Н.М., тобто перевірка була проведена уповноваженою особою.

Доводи позивачки про те, що під час проведення перевірки водій ОСОБА_5 зазначав про наявність належним чином заповненої індивідуальної контрольної книжки, але ці доводи водія не бралась до уваги державним інспектором, суд відхиляє, оскільки зі змісту акту перевірки від 18.02.2022 року № 331204 не вбачається зауважень до перевірки або пояснень водія.

З приводу доводів позивачки про порушення строків розгляду справи про порушення, які передбачені пунктом 25 Порядку №1567, суд зазначає наступне.

За приписами частини восьмої статті 60 Закону № 2344-ІІІ порядок розгляду справи про порушення стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо здійснення габаритно-вагового контролю та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №79, яка набрала чинності 04 лютого 2022 року) передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

За змістом частини першої статті 238, частини першої статті 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частин першої, другої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт в територіальному органі Укртрансбезпеки повинна бути розглянута не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (абзац перший пункту 25 Порядку № 1567).

Разом з тим, за своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом (як вид адміністративно-господарської санкції), а тому його застосування повинно здійснюватися у межах строків, передбачених частиною першою статті 250 ГК України (тобто, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом).

При цьому, нормативно-правовими актами не передбачено, що недотримання строку розгляду справи, визначеного абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567, має правовим наслідком неможливість застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу.

На думку суду, порушення строку розгляду справи, передбаченого абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, якщо при цьому було дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною першою статті 250 ГК України.

З матеріалів справи вбачається, що порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ (перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону), було виявлено актом проведення перевірки №331204 від 18 лютого 2022 року, тоді як оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №345209 було прийнято 16 серпня 2022 року, чим не дотримано приписів абзацу першого пункту 25 Порядку № 1567 в частині строку розгляду справи.

В той же час, вказану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №345209 від 16 серпня 2022 року було прийнято відповідачем з дотриманням строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених частиною першою статті 250 ГК України.

При вирішенні даного спору суд враховує, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

Тобто, розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відносно позивача не відбувався з об`єктивних причин, у зв`язку з військовою агресією та введенням в Україні воєнного стану.

Крім того, суд зауважує, що позивачці було забезпечено право на участь у розгляді справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт шляхом направлення повідомлення про розгляд справи 04 липня 2022 року, яке позивачка отримала згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 13 липня 2022 року (арк. спр.64).

З огляду на викладені обставини та норми права, суд дійшов до висновку, що позивачкою допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому оскаржувана постанова від 16 серпня 2022 року №345209 про застосування до позивачки адміністративно-господарського прийнята відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з цим відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належним чином доведено правомірність свого рішення, тоді як позивачем не доведено своєї правової позиції та не спростовано доводи відповідача, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для застосуванні положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-11, 14, 72-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, пр. Перемоги 14, місто Київ, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.08.2022 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяті днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 12 грудня 2022 року.

Суддя Т.О. Шувалова