Справа № 280/3830/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Справа № 280/3830/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), у якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308429 від 14.01.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.07.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, у якій необхідно уточнити найменування відповідача у справі та зміст заявлених позовних вимог з урахуванням суб`єкта, який виніс постанову №308429 від 14.01.2022.

На усунення недоліків позовної заяви позивач надав суду позовну заяву відповідно до кількості учасників справи, у якій відповідачем визначено Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області та за змістом позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №308429 від 14.01.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.12.2021 року під час перевірки ОСОБА_1 не використовував в своїй підприємницькій діяльності транспортний засіб (автобус) VOLVO модель В 10 В, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та не надавав послуг з пасажирських перевезень, ані особисто, ані із залученням водія. Будь-які докази, що саме ФОП ОСОБА_1 як власник транспортного засобу особисто, або із залученням водія, здійснював 10.12.2021 року перевезення пасажирів як перевізник, - відсутні, що підтверджується, крім іншого, фактом не відображення в акті перевірки, за яким саме документом здійснювалось перевезення. Враховуючи викладені обставини ФОП ОСОБА_1 на час перевірки в розумінні вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» не є перевізником, на належному йому транспортному засобі не здійснювались пасажирські перевезення (в т.р. нерегулярні), а отже він не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в межах спірних правовідносин, і таким чином підстави застосування до нього адміністративно господарського штрафу відсутні.

12.09.22 від відповідача надійшов відзив на позов. В обґрунтування заперечень вказав, що на момент здійснення рейдової перевірки посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було виявлено порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність у водія під час здійснення нерегулярних перевезень договору с замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, що зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.12.2021 № 304476. Зазначає, що згідно з п. 26 Постанови КМУ № 1567 відповідачем було направлено запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, яке зафіксоване актом перевірки. Відповідно до п. 27 Порядку № 1567 справу про порушення було розглянуто за наявними матеріалами. Водій не скористався своїм правом та не надав під час перевірки жодних пояснень, заперечень. За сукупності вищенаведених обставин просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

10.12.2021 року о 07 год. 15 хв. ст. держінспектором Департаменту державного контролю на транспорті О.О. Дементій під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу (автобусу) VOLVO модель В 10 В, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Скворцова, 236, було складено акт № 304476 про проведення перевірки та виявлення під час перевірки порушень, відповідальність за які передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвічує оплату транспортних послуг.

Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки за результатами розгляду прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308429 від 14 січня 2022 року, якою ФОП ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, притягнуто до відповідальності за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та накладено стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які склалися у даній справі, є Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із п. 12 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Відповідно до зазначеного Додатку в графі що належить зазначається суб`єкт, якому належить транспортний засіб, що перевіряється, тобто власник цього транспортного засобу, а не перевізник. Випадком, коли у даній графі Акту може зазначатися автомобільний перевізник, є ситуація, коли і власником транспортного засобу і перевізником є одна і та сама людина.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

В той же час, відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення оскарженої постанови відповідачем визначено порушення позивачем ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вказана норма визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, частиною 1 статті 39 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно із частиною четвертою статті 39 Закону № 2344 визначені документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 42 Закону № 2344 договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі Правила № 176).

Відповідно до пункту 51 Правил № 176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до пункту 56 Правил № 176, договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Пунктом 61 Правил № 176 передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вказує позивач, 10.12.2021 о 07-15 транспортний засіб (автобус) VOLVO модель В 10 В, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , на час перевірки був припаркований на паркувальному майданчику по вул. Скворцова, 236, без водія та пасажирів. Перевірка здійснена в присутності ОСОБА_2 , який не є особою, що перебуває з позивачем в трудових правовідносинах, і не є водієм зазначеного транспортного засобу. Отже, 10.12.2021 під час рейдової перевірки позивач не використовував в своїй підприємницькій діяльності транспортний та не надавав послуг з пасажирських перевезень, ані особисто, ані з залученням водія, тобто не був автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Суд зазначає, що за визначенням пункту 51 Правил № 176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Отже, нерегулярні перевезення пасажирів передбачають перевезення групи осіб. В акті від 10.12.2021 р. № 304476 не зазначено наявність групи пасажирів чи хоч одного пасажиру, не має посилання на визначений маршрут руху. Будь-які докази, що саме позивач, як власник транспортного засобу особисто, або із залученням водія, здійснював 10.12.2021 року перевезення пасажирів як перевізник, - відсутні.

Висновок щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідачем було зроблено на підставі: акту, фото посвідчення водія та транспортного засобу, за відсутності будь-яких документів на підтвердження наявності у власника права на здійснення пасажирських перевезень, здійснення водієм/власником пасажирських перевезень.

Таким чином, на думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення порушення транспортного законодавства, яке зазначене в акті № 304476 від 10.12.2021 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при винесені постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача діяв не на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки позивач не є перевізником в розумінні ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України). Суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №308429 від 14.01.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.). за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

Відповідач - Державна служби України з безпеки на транспорті: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд.14, в особі Вiддiлу державного нагляду (контролю) у Запорiзькій областi:69118. м. Запорiжжя, вул. Чубанова, бул. 8.

Повне судове рішення складено 12.12.2022.

Суддя К.В. Мінаєва