Справа № 120/7873/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 грудня 2022 р. Справа № 120/7873/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач1), у якому просила:

визнати протиправними та скасувати рішення від 22.08.2022 суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні і нарахуванні їй пільгової пенсії за віком відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років із дня отримання такого права - з 14 липня 2022.

Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 03.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (ст. 262 КАС України). Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву. Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача інформацію з підтверджуючими доказами про те:

яким територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та надати відповідні докази.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, представником відповідача надано рішення № 88 від 22.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

14.10.2022 представник відповідача подав відзив, у якому вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, після дослідження документів наданих разом із заявою про призначення пенсії, було винесено рішення № 88 від 22.07.2022 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796.

Також відповідач вказує, що згідно наданих документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача складає 37 років 11 місяців 05 днів.

Відповідно довідки №1793 від 07.06.2022 не зазначено повні дати періоду проживання (відсутні число та місяць), позивача, що унеможливлює визначити період проживання у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, відповідно до даних трудової книжки позивача, вона з 11.08.1986 року по 31.03.1989 року працювала на Вінницькому заводі ім. 60 річчя Жовтня, що вже суперечить даним зазначеним у довідці № 1793.

Згідно довідок № 299 від 04.07.2019, № 1794 від 07.06.2022, та № 1795 від 07.06.2022 року позивач зареєстрована в с. Воробіївка Вінницького району Вінницької області з 14.05.1996 року.

В чорнобильському посвідченні Серії НОМЕР_1 не чітко прослідковується дата видачі, а саме 1994 чи 1997 рік.

Отже, на думку відповідача, наявність чорнобильського посвідчення в позивача, дає право користуватися пільгами визначеними в Законі, і призначення пенсії є однією із таких пільг, однак умови призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку чітко передбачено в ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 (далі Закон № 796).

Тобто, станом на 01.01.1993 року, у позивача відсутній необхідної тривалості період постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю - не менше ніж 4 роки, як передбачено п.2 ст. 55 Закону № 796.

За таких обставин, відповідач вважає, що прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком згідно із зменшення пенсійного віку відповідно до ст. ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з не досягненням пенсійного віку.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 17.10.2022 залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі-відповідач 2).

У встановлений судом строк відповідач2 відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 4-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.11.1994.

15.07.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року ( далі -Закон № 796).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.08.2022 повідомлено позивача про те, що прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та відповідно було винесено рішення № 88 від 22.07.2022 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 88 від 22.07.2022 зазначено, що вік заявника 55 років. За доданими документами до страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності. Страховий стаж особи становить 37 років 11 місяців 05 днів. Станом на 01.01.1993 дана особа прожила 00 років 00 місяців 00 днів в зоні посиленого радіологічного контролю. Довідку від 07.06.2022 № 1793 не зараховано, оскільки не зазначено повні дати періоду проживання (відсутні число та місяць), що унеможливлює визначити період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до вимог статті 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частин 2, 4, 5 статті Закону №1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону №1058-ІV передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до ст. 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.

Згідно із п. 2 ст. 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачені пільги для обумовленої категорії громадян, перелік яких та підстави надання залежать від категорії, до якої вони належать.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частиною 3 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно п.2 ч.1 якої потерпілі від Чорнобильської катастрофи, а саме особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-XII).

У свою чергу документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

В силу приписів підпункту 5 пункту 2.1 цього Порядку при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" документами, які засвідчують особливий статус особи є:

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Наведена норма міститься і в положеннях частини третьої статті 65 Закону №796-XII, згідно з якими документом, що підтверджує статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 року у справі №344/9789/17, від 22.03.2018 року у справі №588/538/16-а.

Судом досліджено довідку Виконавчого комітету Немирівської міської ради № 1793 від 07.06.2022, у якій вказано, що ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з 1986 по 1995 роки. Підстава погосподарські книги запис за 1986-1990 том 1, за 1991-1995 том 14. У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 село Гвоздів відносилося до 01.01.2015 року до населених пунктів четвертої категорії зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу Вінницькою обласною державною адміністрацією видано посвідчення громадянина, який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія серії НОМЕР_1 від 25.11.1994.

Наявність у позивача статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує на те, що остання згідно положень Закону №796-XII та Порядку № 51, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що неможливо визначити період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю згідно довідки Виконавчого комітету Немирівської міської ради № 1793 від 07.06.2022, тоді як підтвердженням цього слугує посвідчення громадянина, який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія серії НОМЕР_1 від 25.11.1994.

Відтак, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що наявні в позивача документи, які знаходяться в матеріалах справи, містять достатньо даних, які вказують на те, що позивачка більше чотирьох років станом на 01.01.1993 проживала на територіях радіоактивного забруднення, а тому має право на зменшення пенсійного віку.

Таким чином, висновок пенсійного органу в оскаржуваному рішенні про те, що ОСОБА_1 взагалі не проживала у такій зоні не відповідає встановленим обставинам, а тому оскаржуване рішення не відповідає передбаченим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача зобов`язального характеру, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Як вже зазначалось судом надане посвідчення потерпілого від Чорнобтльської катастрофи є підтвердженням факту проживання позивачки не менше 4 років на відповідній території.

Водночас проживання не менше 4 років дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку лише 2 роки. Що ж до можливості зменшення пенсійного віку до 5 років, то додатково кожний наступний 1 рік можна зменшити за три роки проживання чи роботи.

З наданої до суду довідки №1793 у зв`язку із відсутністю точних дат (день та місяць) неможливо встановити чи прожила (працювала) позивачка небхідну кількість років для зменшення пенсійного віку саме на 5 років.

При цьому в оскаржуваному рішенні не надано оцінку записам у трудовій книжці в спірний період, перебуванні у відпустці по догляду за дитиною для встановлення обставин проживання чи роботи позивачки.

Враховуючи наведене, суд доодить висновку, що така позовна вимога підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивачки із врахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, та сума, відображена в позовній заяві, підтверджується належними доказами, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 2 спірного рішення, тому сплачений при зверненні до суду судовий збір, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 88 від 22.07.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку з врахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 800 грн (вісімсот гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ 13559341, вул. Ольжича , будинок 7, м.Житомир, Житомирська область, 10003).

Повне судове рішення виготовлено та підписано суддею 14.12.2022 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна