Справа № 640/14629/22
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Київ № 640/14629/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомДержавної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України
доМіністерства юстиції України
третя особа про ОСОБА_1 визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 15.08.2022 року ВП № 69520467,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (далі - Адміністрація судноплавства, позивач) звернулася з позовною заявою до Окружного адміністративного суду міста Києва до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якій просила:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинського Тараса Євгенійовича від 15.08.2022 у ВП № 69520467 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 року по справі № 260/782/22 Адміністрація судноплавства було не виконано з поважним причин, про що було повідомлено відповідача.

Зокрема, позивач зазначав, що ним було подано апеляційну скаргу на вказане вище рішення судів, а тому застосування до позивача штрафу у розмірі 5 100, 00 грн є протиправним, а сама постанова від 15.08.2022 у ВП № 69520467 підлягає скасуванню.

Ухвалою від 03 жовтня 2022 судом відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Вказаною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 .

12 жовтня 2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та копію матеріалів виконавчого провадження № 69520467.

17 жовтня 2022 року третьою особою подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 просить у задоволені позову відмовити.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 року по справі № 260/782/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасувано наказ Державної служби морського та річкового транспорту України (Морської адміністрації) від 14 січня 2022 року за № 10-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, днем 18 січня 2022 року.

Стягнуто з Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) (вул. Преображенська, буд. 25, м. Київ, 03110, код ЄДРПОРУ - 41886120) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48 552,00 (сорок вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні 00 коп.) із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 8975,80 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень вісімдесят копійок) підлягає до негайного виконання.

18 липня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, днем 18 січня 2022 року.

29 липня 2022 року, за заявою ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.Є. (далі - державний виконавець), відкрито виконавче провадження № 69520467 з примусового виконання рішення суду від 04.07.2022 року за виконавчим листом Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року по справі № 260/787/22.

15 серпня 2022 року відповідачем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення суду від 04.07.2022 року.

Незгода позивача з постановою про накладення штрафу зумовила його звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон№ 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 1 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 статті 65 Закону № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

За приписами ч. 1-3 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 2 ст. 65 Закону №1404-VIII).

Як встановлено вище, постановою державного виконавця від 29.07.2022 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року про поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства на річковому транспорті Верхньодніпровського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України, днем 18 січня 2022 року.

Вказаною постановою боржнику (позивачу) надано строк для виконання рішення суду протягом 3 -х робочих днів.

Копію вказаної постанови позивачем отримано 12.08.2022 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції за № 5554/0/7-22.

15.08.2022 року відповідачем, за відсутності доказів виконання рішення суду, у строк встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2022 року, винесено постанову про накладення штрафу на Адміністрація судноплавства у розмірі 5 100, 00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що прийнята без належних підстав, позивач посилається на подання ним 16.08.2022 року до державного виконавця заяви про відкладення проведення виконавчих дій, обґрунтовану подачею апеляційної скарги на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 року по справі № 260/782/22 та клопотанням про зупинення виконання останнього.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, суд звертає увагу, що відповідно до норм Закону №1404-VIII, останнім встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення про поновлення на роботі. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 Кодексу законів про працю України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №760/9521/15-ц.

Отже, з дня ухвалення рішення від 04.07.2022 року по справі № 260/782/22 про поновлення третьої особи на роботі у позивача - Адміністрації судноплавства виник обов`язок щодо його виконання, а не з дати прийняття рішення судом апеляційної інстанції, за результатом перегляду такого рішення.

Суд констатує, що судове рішення про поновлення особи на роботі визнається таким, що виконане, саме з моменту видання боржником відповідного рішення про поновлення - наказу чи розпорядження.

Вказане твердження також узгоджується з нормами частини 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, за вказаних обставин, суд приходить до переконання, що подання позивачем клопотання про відкладення виконавчих дій, у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 року по справі № 260/782/22, за наявності відкритого виконавчого провадження з його примусового виконання, не є поважною причиною невиконання вищевказаного судового рішення з 04.07.2022 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що державний виконавець накладаючи на позивача штраф у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення у строк, наданий для добровільного його виконання, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

А тому, за вказаних обставин, підстав для визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинського Тараса Євгенійовича від 15.08.2022 у ВП № 69520467 про накладення штрафу, у суду немає.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя І.М. Погрібніченко