Справа № 380/16375/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Сов`як Д.О.,
представника позивача Яцишин У.М.,
представника відповідача Малая В.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтотермінал»
до Головного управління ДПС у Київській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Позивач наголошує, що на момент фактичної перевірки законність розпорядження про анулювання ліцензії оспорювалась у суді з мотивів його очевидної протиправності, тому у відповідача не було підстав стверджувати, що реалізація нафтопродуктів з 22.07.2021 на акцизному складі за адресою: Васильківський район, смт.Гребінки, вул.Індустріальна, 3 здійснювалась без наявної діючої ліцензії.
Ухвалою від 01.10.2022 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 11.11.2022.
Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що на підставі п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, згідно з наказом ГУ ДПС у Київській області від 02.08.2021 № 1589-п та направленнями від 10.08.2021 №№ 5529/10-36-09-00, 5530/10-36-09-00 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області 10.08.2021 проведена фактична перевірка складу пального ПП «Нафтотермінал» за адресою: Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Індустріальна, 3. Перевіркою встановлено, що ПП «Нафтотермінал» з 22.07.2021 по 25.07.2021 з акцизного складу (уніфікований № 100534) за адресою: Васильківський район, смт.Гребінки, вул. Індустріальна,3 здійснювалась реалізація оптових партій пального без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, чим порушено вимоги частини першої ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» зі змінами та доповненнями. Зазначене порушення відповідач підтверджує акцизними накладними та довідками про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обліку (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі № 100534 за період з 22.07.2021 по 25.07.2021.
Відповідач наголошує, що наведені позивачем доводи у позовній заяві не спростовують факту оптового продажу пального без ліцензії, а тому не звільняють позивача від відповідальності.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
08.11.2021 прийнято ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 19.05.2022 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 16.06.2022.
16.06.2022 відкладено розгляд справи до 12.07.2022.
12.07.2022 відкладено розгляд справи до 08.09.2022.
08.09.2022 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 06.10.2022.
06.10.2022 відкладено розгляд справи на 25.10.2022.
25.10.2022 відкладено розгляд справи на 22.11.2022.
22.11.2022 відкладено розгляд справи на 06.12.2022.
06.12.2022 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Перевіркою встановлено, що ПП «Нафтотермінал» з 22.07.2021 по 25.07.2021 з акцизного складу (уніфікований номер 100534) за адресою: Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Індустріальна, 3 здійснювалась реалізація оптових партій пального без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, чим порушено вимоги частини першої ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» зі змінами та доповненнями.
Не погодившись з таким податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п.п. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення та запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України 481/95-BP від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон України №481/95-BP) з наступними змінами та доповненнями у редакції спірних правовідносин).
Згідно з вимогами частини 1 ст.15 Закону України № 481/95-BP імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно зі статтею 1 Закону України №481/95-BP ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Частиною 1 ст. 17 Закону України №481/95-BP встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абзацу 9 частини 2 статті 17 вищевказаного Закону №481/95-BP до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Згідно із частиною 4 статті 17 цього ж Закону рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (з наступними змінами та доповненнями), однією з підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства. Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним (ДПС та її територіальні органи), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держпродспоживслужби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі № 380/12161/21 позов Приватного підприємства «Нафтотермінал» до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправним і скасування розпорядження задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Київській області про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 14.07.2021 №725. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі № 380/12161/21 без змін.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №20711/0901 від 10.09.2021 прийнято за результатами фактичної перевірки складу пального ПП «Нафтотермінал» за адресою: Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Індустріальна, 3, якою встановлено реалізацію оптових партій пального без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, порушення вимог частини першої ст. 15 Закону України № 481/95-ВР у період з з 22.07.2021 по 25.07.2021.

Позивач у спірний період здійснював діяльність з реалізації оптових партій пального на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 00127, терміном дії з 11.07.2019 до 01.07.2024. Натомість розпорядження про її анулювання від 14.07.2021 №725 визнано протиправним та скасовано у судовому порядку.

Тому відсутні підстави вважати, що ПП «Нафтотермінал» порушено вимоги чинного законодавства та здійснено реалізацію оптових партій пального без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.

На наведених мотивів та обґрунтувань, податкове повідомлення-рішення за №20711/0901 від 10.09.2021 належить визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач сплатив судовий збір за вказаним позовом у сумі 7500 грн., що підтверджено платіжним дорученням № від 24.09.2021, який підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На дату розгляду справи позивачем долучено докази понесення витрат на правничу допомогу, а саме копії акту від 07.10.2022 наданої правової допомоги до додатку 3 від 22 вересня 2021 року по справі до договору № АО/С-20/66 про надання правової допомоги від 18 листопада 2020 року та платіжного доручення № від 07 жовтня 2022 року на суму 14612,00 грн.

Враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату правової допомоги із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7306,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №20711/0901 від 10.09.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ) на користь Приватного підприємства «Нафтотермінал» (82660, смт. Славське, вул. Івана Франка, 14А, ) 7500,00 (сім тисяч п`ятсот) грн.. 00 коп. та 7306,00 (сім тисяч триста шість) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14.12.2022.

Суддя Крутько О.В.