Справа № 380/4885/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4885/22
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

06 грудня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Раєнко О.В., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Вовк І.В.

третя особа: представник Смолинець Я.І.

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника третьої особи від 05 квітня 2022 року про закриття провадження у справі № 380/4885/22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ»!ФЕСТ» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 675, яким було затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на нове будівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ»!ФЕСТ» багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача судові витрати;

- стягнути з відповідача 14586,85 гривень витрат на проведення експертизи.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/4885/22 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючою суддею Клименко Оксану Миколаївну.

Ухвалою судді від 05 жовтня 2022 року прийнято матеріали адміністративної справи № 380/4885/22 до провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

05 квітня 2022 року представник третьої особи через систему «Електронний суд» подав клопотання від 05 квітня 2022 року про закриття провадження у справі. Указане клопотання мотивоване тим, що позивач не був безпосереднім учасником публічно-правових відносин, які виникли між відповідачем та третіми особами й у межах яких прийняті оскаржувані акти, а також не звертався до відповідача щодо реалізації своїх певних суб`єктивних прав у таких відносинах. Жодних актів, які були б наслідком здійснення відповідачем публічно-владних управлінських функцій безпосередньо щодо позивача і породжували б для нього певні права, встановлювали обов`язки у цьому конкретному випадку не приймалося. Звернення позивача з цим позовом до суду обумовлено необхідністю захисту його інтересів приватноправового характеру, які порушені третьою особою внаслідок отримання нею містобудівних умов та обмежень, а тому, на думку представника третьої особи, заявлені позовні вимоги щодо скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 675 про затвердження таких містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва повинні бути розглянуті у порядку цивільного судочинства.

Просить суд закрити провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України.

21 квітня 2022 року позивач через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі. Позивач вказує, що проживає та є співвласником квартири АДРЕСА_2 , який знаходиться поруч із об`єктом будівництва щодо якого видані оскаржувані містобудівні умови та обмеження. Видача та затвердження оскаржуваних містобудівних умов та обмежень створюють умови, за яких конституційне право позивача на користування об`єктами культурної спадщини буде порушено незаконним будівництвом. Отже, у спірному випадку має місце захист позивачем свого законного інтересу, а саме права користування об`єктами культурної спадщини, яке порушено внаслідок прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, яке у разі його реалізації призведе до недотримання суб`єктом містобудівної діяльності будівельних норм та стандартів та вимог містобудівної документації на місцевому рівні. У розумінні позиції Конституційного Суду України, яка викладена у рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, позивач має прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, об`єктами культурної спадщини, які вказані в позовній заяві та розміщені по вул. Героїв Майдану та вул. Глінки у м. Львові, а реалізація оскаржуваних містобудівних умов та обмежень значно обмежують його права через пряме порушення пам`яткоохоронного законодавства.

Просить відхилити клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі.

06 травня 2022 року, 16 травня 2022 року та 24 жовтня 2022 року представник третьої особи через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення із правових питань до клопотання про закриття провадження у справі, в яких покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16 вказує, що відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна) у тому числі в позивача прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним рішенням (дією) не породжує для останнього права на звернення із цим позовом у порядку адміністративного судочинства. Отже, вимоги позивача про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки повинні бути розглянуті у порядку цивільного судочинства. Крім того, представник третьої особи, покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 826/16077/16, висновує, що спір у цій справі не є публічно-правовим. Між сторонами в цій справі існує спір про право цивільне і з огляду на суб`єктний склад учасників справи спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 06 грудня 2022 року, представник третьої особи заявлене клопотання про закриття провадження у справі підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача щодо закриття провадження у справі поклалася на розсуд суду. Позивач проти задоволення вказаного клопотання заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

При вирішенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Предметом оскарження у цій справі є рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 675 від 09 серпня 2021 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій!Фест» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові».

Суд відзначає, що зазначене рішення є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, з прийняттям якого позивач безпосередньо пов`язує наявність свого охоронюваного законом інтересу, що полягає у збереженні культурної спадщини, а також порушеного права на культурну самобутність, про що він вказує у позовній заяві (а.с.1, зворот).

Водночас з огляду на викладені представником третьої особи у клопотанні від 05 квітня 2022 року та додаткових поясненнях від 06 травня 2022 року, 16 травня 2022 року та 24 жовтня 2022 року аргументи щодо наявності підстав для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України ключовим питанням, яке постало перед судом у межах заявленого клопотання та додаткових пояснень до нього є те, чи має позивач право на звернення до суду із позовом про оскарження рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 675 від 09 серпня 2021 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій!Фест» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові», як акта індивідуальної дії, якому його не адресовано і прав та обов`язків якого він не стосується, у порядку адміністративного судочинства.

Надаючи відповідь на вказане питання суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зокрема у рішенні Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначено, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

У пункті 3.1 рішення Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 зазначено, що з набранням чинності КАС України 1 вересня 2005 року всі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, віднесені до підсудності адміністративних судів (частини перша, друга статті 2, пункти 1, 2, 7 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, зокрема, на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди мають виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб`єктами відносно їх прав та обов`язків в конкретних публічно-правових відносинах, в яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За приписами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, саме позивач у позовній заяві визначає порушене право та спосіб його захисту.

Оцінюючи вид цього правового спору, слід враховувати вказані критерії адміністративної юрисдикції:

- присутність у спірних публічно-правових відносинах суб`єкта владних повноважень у спорі суб`єктом владних повноважень є Виконавчий комітет Львівської міської ради;

- спірні відносини мають саме адміністративно-правову природу у цій справі існують відносини з приводу затвердження містобудівних умов та обмежень, які є саме адміністративно-правовими відносинами;

- суб`єкт владних повноважень у спірних публічно-правових відносинах, здійснює адміністративні повноваження відповідачем було ухвалено адміністративний акт (акт індивідуальної дії);

- спірні публічно-правові відносини регулюються нормами адміністративного права, зокрема Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2001 № 3038-VI, Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року № 1805-III, Законом України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року № 2780-XII, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць» 13 березня 2022 року № 318, із змінами;

- спірні публічно-правові відносини виникли у сфері публічного адміністрування реалізації адміністративних повноважень Львівської міської ради своїх щодо видачі вихідних даних на здійснення містобудівної діяльності та стосуються захисту публічного права особи на охорону культурної спадщини.

Отже, усі критерії адміністративної юрисдикції притаманні цьому публічно-правовому спору.

Слід також зауважити, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (надалі Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Пунктом 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI визначено, що під містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) слід розуміти документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

У статті 29 цього Закону визначено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Водночас статтею 6 Закону № 3038-VI передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

У свою чергу відповідно до положень статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР).

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом № 280/97-ВР.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР установлено, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

Отже, органи місцевого самоврядування у спірних (конкретних) правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.

Таким чином, спір у цій справі є адміністративно-правовим, належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому суд не погоджується із твердженнями представника третьої особи про те, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки правовідносини, які склались між учасниками цієї справи, стосуються захисту права позивача на охорону культурної спадщини та наявністю суспільного, а не майнового інтересу.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що позивач у цій справі має право на звернення до адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України із позовом про скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 675 від 09 серпня 2021 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій!Фест» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові», оскільки звернувся за захистом своїх прав та інтересів, що стосуються охорони культурної спадщини, про що він безпосередньо вказує у позовній заяві (а.с.1, зворот) і такий захист перебуває у сфері контролю саме адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 320/5710/20, від 02 листопада 2021 року у справі № 420/2719/20 у подібних правовідносинах.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 380/1075/20 в аналогічних правовідносинах.

Посилання представника третьої особи на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22 серпня 2018 року справі № 815/1568/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 804/3091/18, від 22 вересня 2021 року у справі № 640/3418/20, від 27 січня 2022 року у справі № 826/16077/16 та інші, а також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16 є помилковими, оскільки вони стосуються інших обставин у справі, мають різні підстави та відмінне нормативно-правове обґрунтування, а тому не є релевантними до спірних правовідносин.

За наведених вище обставин, оскільки позивач у цій справі має право на звернення до адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України, то клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України є необґрунтованим, а тому в його задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 238, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання представника третьої особи від 05 квітня 2022 року про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.