Справа № 260/2965/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2965/22
14:26 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася,

представник позивача: адвокат Бойко Богдан Богданович,

відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник у судове засідання не з`явився,

відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - представник у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Герцена,10, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 08 грудня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 13 грудня 2022 року.

16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23 червня 2022 року № 98 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, використовуючи положення Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції, що діяла до ухвалення закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02.03.2015.

22 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі.

28 жовтня 2022 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від 29.06.2022 про призначення пенсії, використовуючи положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, що діяла до ухвалення закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015.

1. Позиції сторін.

Позивачка свої позовні вимоги аргументувала тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з тим, що станом на час звернення за призначенням пенсії позивачка не досягла віку, як того вимагає частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Насправді, існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII. Вказані закони містять розбіжності у величині показника вікового цензу, необхідного для призначення пільгової пенсії за Списком № 2, а саме: за вимогами статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» такий показник складає 50 років, а за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 55 років. Однак зважаючи на вищевказане, ст. 8 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 23.02.2020 № 1-р/2020, доводи відповідача про недосягнення встановленого законом віку для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 є необґрунтованими. Застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1 -р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

05 вересня 2022 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що підставою відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 слугувало недосягнення останньою 55-річного віку, у зв`язку з чим органом ПФУ і було прийнято оскаржуване рішення № 98 від 29.06.2022 року. В рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі № 1-р/2020, суд, обґрунтовуючи викладену позицію, зазначає наступне: «Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме, призначення пенсій, тобто, їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесенням змін Законом № 213». Втім, із набранням чинності з 11.10.2017 року змін до Закону № 1058-IV (внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017року № 2148) щодо положень статті 114, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються на умовах виключно зазначеної статті. Пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за нормами Закону № 1058-IV. Таким чином, рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 року у справі № 1- р/2020 стосується тих осіб, які мали право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами Закону № 1788, а тому, не може поширюватися на правовідносини в даній справі, оскільки позивачка звернулася за призначенням пенсії 23.06.2022 року. Крім того, положення статті 114 Закону № 1058-IV неконституційними не визнавались, у зв`язку з чим підлягають неухильному застосуванню органами ПФУ при визначенні права осіб на пільгове пенсійне забезпечення.

27 вересня 2022 року відповідачем 2 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.06.2022 №98, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку з недосягненням особою віку передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що позивачку повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №0700-0201-8/25090 від 04.07.2022. Згідно поданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 20 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 19 років 10 місяців 24 дні. Звертають увагу суду, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 позивачка досягла віку 50 років. Відповідно до абз. 11 п. 2 ч. 2 ст.114 Закону 1058-IV необхідний вік для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 становить 55 років. Велика Палата Верховного Суду у справі № 360/3611/20 від 03.11.2021 звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому, рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю. Крім того, жодних рішень щодо неконституційності ст. 26 Закону № 1058- VII Конституційним Судом України не приймалось. Відповідно, ст. 26 Закону № 1058-VII є чинною та визначає право на призначення пенсії за віком за наявності необхідного стажу на момент звернення до органів Пенсійного фонду.

Представники відповідачів 1,2 у судове засідання не з`явилися, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками суду про доставку електронного листа до електронного кабінету.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 23 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області із заявою № 4945 про призначення пенсії за віком, (а.с. 36-40).

29 червня 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій рішенням № 98 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить 55 років, (а.с. 117).

04 липня 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області листом № 0700-0201-8/25090, на заяву про призначення пенсії № 4945 від 23.06.2022 року, направило рішення про відмову у призначення пенсії № 98 від 29.06.2022 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, (а.с. 14).

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових мовах, позивачка звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За правилами частини 1 статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, яким також внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції Закону №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До внесення змін Законом №213-VIII у статті 13 Закону №1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, Законом №213-VIII віковий ценз для жінок у 50 років збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу. Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Так, пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В той же час, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №213-VIII та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, існувала колізія. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, відносини у якій є аналогічними тим спірним у цій справі відносинам, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Такі висновки суду узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 (11-209заі21).

Така позиція також відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 04.05.2022 у справі №440/2850/20.

Відтак позивачка має право на призначення пенсії у віці 50 років відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії від 29 червня 2022 року № 98 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивачки на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивачки на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивачки про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Хмельницькій області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

В той же час суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 29 червня 2022 року № 98 страховий стаж особи становить 37 років 20 днів та пільговий стаж за Списком №2 19 років 10 місяців 24 дні, (а.с. 117).

З огляду на встановлені обставини, при наявності всіх встановлених пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII умов для призначення позивачці пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивачка не може бути позбавленою гарантованого пенсійного забезпечення.

Оскільки, позивачка досягнула 50 років 28 травня 2022 року, та із заявою про призначення пенсії звернулася 23 червня 2022 року, тобто в межах строку визначеного пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058, то призначення пенсії має відбутися з 29 травня 2022 року.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 червня 2022 року № 98 щодо відмови у призначенні пенсії за віком та необхідність захисту порушеного права позивачки, виходячи з повноваження суду, визначеного статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача 2 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 29 травня 2022 року, у відповідності до положення Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..

Позивачка при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 992, 40 грн., що підтверджується квитанцією від 11 серпня 2022 року № 2141-8067-4850-0762, (а.с. 19).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 205,242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні ді - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 червня 2022 року № 98 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 29 травня 2022 року, у відповідності до положення Закону України «Про пенсійне забезпечення».

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Герцена,10, ) судові витрати у розмірі 496, 20 грн. (чотириста дев`яносто шість грн, 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль