Справа № 620/6675/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/6675/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.09.2022 № 31 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 в контексті чинності його окремих положень відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 26.08.2022 № 7-15/14/2022; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 26.08.2022 та виплачувати в подальшому пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.02.1993 № 3723-ХІІ в контексті чинності його окремих положень відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» № 889- VIII від 10.12.2015 у розмірі 70% суми заробітку померлого годувальника, чоловіка позивача, ОСОБА_2 , який зазначений в довідці Чернігівського апеляційного суду від 26.08.2022 № 7-15/14/2022, з розміру заробітної плати та виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманою сумою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, має право на переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України Про державну службу у розмірі 70 % суми заробітку померлого годувальника.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки Закон України «Про судоустрій та статус суддів» не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті, а відтак не передбачено пенсії по втраті годувальника для членів сім`ї померлого годувальника.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначило, що призначення пенсії у разі втрати годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який вийшов у відставку, із розміру його щомісячного довічного грошового утримання, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено. Також вказує, що призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу», який діяв на момент звернення позивача, не передбачено.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 12.12.2022 було повернуто без розгляду клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про залучення до участі у справі в якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; ухвалою суду від 12.12.2022 було продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області процесуальний строк на подання відзиву та доданих до нього документів та долучено їх до справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 59).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.08.1978 серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про смерть від 03.04.2021 серії НОМЕР_2 (а.с. 6, 7).

01.09.2022 позивач подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перехід на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої було долучено, зокрема, довідку Чернігівського апеляційного суду від 26.08.2022 № 7-15/14/2022 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 62).

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 05.09.2022 № 31 (а.с. 22).

Підставою прийняття вказаного рішення слугувало те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачено встановлення пенсії у разі втрати годувальника.

Про прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача листом від 08.09.2022 № 2500-0206-8/30551 (зворот а.с. 22).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в окремих випадках прямо передбачає гарантії судді та членів його сім`ї, але вказаний Закон не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті, а відтак не передбачає пенсії по втраті годувальника для членів сім`ї померлого судді.

Водночас, відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі по тексу - Закон України № 889-VIII) з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі по тексту - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, у пункті 10 цього розділу зазначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Наведене в сукупності свідчить про те, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно частини дванадцятої статті 37 Закону № 3723-ХІІ у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.

Спір в даному випадку виник щодо наявності у позивача права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого суддю у відставці відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Верховний Суд в постанові від 09.11.2018 по справі № 236/3193/16-а, вказав на право утриманців судді, що перебував у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723 у розмірі 70% від заробітної плати судді.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний суд у своїй постанові від 09.11.2018 у справі №236/3193/16-а дійшов до висновку, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою статті 37 Закону № 3723, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Також, слід зазначити, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 сформував наступний правовий висновок, згідно якого частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, або

(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також Судова палата у вищевказаній постанові зазначила, що цей правовий висновок прямо не суперечить правовому висновку, від якого колегія суддів мала намір відступити, оскільки дійсно, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді. У справі, що розглядається, судова палата, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, вважає за можливе застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі статті 37 Закону № 3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.

Як встановлено судом, чоловік позивача станом на день набрання чинності Законом України № 889-VIII мав стаж на посаді судді більше 30 років (а.с. 21).

Таким чином, оскільки чоловік позивача мав стаж державної служби більше 20 років, то його непрацездатна дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачами), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі по тексту - Порядок № 22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку № 22-1).

Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (стаття 90 Закону № 889-VIII).

Згідно пункту 3 частини першої статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, зважаючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії поза межами 12 місяців з дня смерті годувальника, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову позивачу в перерахунку пенсії від 05.09.2022 № 31; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу з 01.09.2022 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги позивача призначити пенсію у розмірі 70% суми заробітку померлого годувальника, чоловіка позивача, ОСОБА_2 , який зазначений в довідці Чернігівського апеляційного суду від 26.08.2022 № 7-15/14/2022, з розміру заробітної плати, суд зазначає, що така вимога є передчасною, оскільки при розгляді заяви позивача пенсійний орган взагалі відмовив у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Спір щодо нарахування пенсії на підставі вказаної довідки у відповідному відсотковому відношенні відсутній, висновків щодо відповідності чи невідповідності такої довідки статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсійний орган не робив.

Щодо позовних вимог про призначення пенсії з 26.08.2022, то суд зазначає, що позивач звернувся за призначенням пенсії поза межами 12 місяців з дня смерті годувальника, а тому права на призначення пенсії раніше дати звернення не має, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 496,20 грн., а за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 248,10 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії від 05.09.2022 № 31.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 01.09.2022 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 248,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.12.2022.

Суддя Н.М. Баргаміна