Справа № 120/7457/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

м. Вінниця

14 грудня 2022 р. Справа № 120/7457/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Липовецької міської ради (вул. Героїв майдану, 4, м. Липовець, Вінницька обл., 22500)

про: визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року дану позовну заяву залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та надано строк для усунення недоліків.

23.09.2022 року за вх. № 46836/22 до суду позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Крім того даною ухвалою також витребувано у позивача докази повторного звернення до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та відмови відповідача в реєстрації такого клопотання, а також належні та допустимі докази, на підтвердження інших обставин, викладених у заяві про поновлення строку від 23.09.2022 року.

Разом з тим, вказаною ухвалою судом відтерміновано розгляд питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом до надання сторонами відповідних доказів.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року позивачеві запропоновано надати до суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про поновлення строку від 23.09.2022 року, оскільки суд позбавлений можливості вирішити питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1662 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

07.12.2022 року за вх. № 8854/22 позивачем подано до суду заяву поновлення строку звернення до суду. Як поважні причини пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України змушена була покинути місце постійного проживання в м. Калинівка та виїхати разом сім`єю в населений пункт, розташований поруч з м. Калинівкою, в с. в с. Дружне Хмільницького району до друзів. Вказує, що проживала в зазначеному населеному пункті до кінця серпня 2022 року після чого повернулась на постійне місце проживання у м. Калинівка. 09.09.2022 року після приїзду в с. Богданівка дізналась про порушення свого права, за захистом якого звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи подане клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, строк звернення до суду у спірних правовідносинах становить 6 місяців, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд акцентує увагу на змісті постанови Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, у якій Суд відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду.

У даній постанові Верховний Суд вказав, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням, наявної у неї, можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Слід зауважити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19).

В контексті даної адміністративної справи позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача стосовно розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

До позовної заяви позивачем додано листи відповідача від 14.09.2021 року,19.11.2021 року, 10.12.2021 року 24.01.22 року, якими останню повідомлено, що будь-якого рішення за результатами розгляду поданого позивачем клопотання про затвердження проекту землеустрою прийнято не було.

З огляду на викладене, суду доходить до висновку, що позивач дізналась про порушення свого права з моменту отримання останнього листа відповідача від 24.01.2022 року. Оскільки для звернення до суду з даним позовом встановлено шестимісячний строк, то кінцевим місяцем звернення був липень 2022 року.

Водночас, позивач зазначає, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України змушена була покинути місце постійного проживання в м. Києві та виїхати разом з малолітніми дітьми в населений пункт, розташований поруч з м. Києвом, в с. Счасливе Дніпровського району до друзів. Вказує, що проживала в зазначеному населеному пункті до кінця липня 2022 року. І лише 09.09.2022 року лізналася про порушення своїх прав.

В той же час жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.

Також, суд зауважує, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Тобто, відлік строку звернення до суду з вищевказаною позовною вимогою почався за місяць до повномасштабного вторгнення на територію України, однак позивач, маючи реальну можливість для звернення до суду, не скористалась нею.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа № 120/7462/22 за позовом ОСОБА_2 до Липовецької міської ради про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Судом встановлено, що в межах вказаної справи позивачем також 07.12.2022 року подано заяву про поновлення строку звернення до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльність відповідача стосовно розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1662 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Зазначена заява, подана позивачем в адміністративній справі № 120/7462/22 за своїм змістом, оформленням, викладеними фактичними обставинами, часом повністю дублює заяву позивача подану 07.12.2022 року в даній справі.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги заяву позивача по цій справі про поновлення строку звернення до суду та критично її оцінює. Крім цього, додатково звертає увагу на те, що ніяких доказів, у тому числі належних та допустимих доказів, на підтвердження викладених обставин позивачем до суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

На переконання суду, вищенаведені обставини свідчать про недобросовісне користування та зловживання позивачем наданими їй процесуальними правами.

За таких обставин, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що причини, наведені позивачем в заяві про поновлення строків, не є поважними та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Ч. 1, 3 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, суд констатує наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

Керуючись ст. 44, 45, 122, 123, 240, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду клопотання та зобовязання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Липовецької міської ради щодо розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту) та зобов`язання Липовецьку міську раду прийняти рішення, яким затвердити позивачеві проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1658 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна