Справа № 420/14998/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 20 жовтня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення з 01.12.2019 перерахунку та виплаті пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 25.06.2021 року №33/36-1287, виданої ДУ ТМО МВС України по Одеській області, в яку включено основні та додаткові види грошового забезпечення.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок і виплату пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 25.06.2021 року №33/36-1287, виданої ДУ ТМО МВС України по Одеській області, в яку включено основні та додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

Також позивач просив стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у сумі 14185,60 грн., що складаються зі сплаченого судового збору (1985,6 грн.) та витрат на правничу допомогу адвоката (12200 грн.).

Ухвалою від 24 жовтня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку пенсії позивача на підставі довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».

Так, позивач зазначив, що 05 березня 2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними п.1,2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до п. 5 і додатку № 45.

Позивач зазначив, що 14 травня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва по справі № 826/12704/18 ухвалено рішення, в частині залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, визнано протиправним та нечинним пункт 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року. Тому, на думку позивача, з 01 грудня 2019 року він має право на перерахунок пенсії згідно з постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

До суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕП/33044/22 від 08.11.2022 року), в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що перерахунок пенсії позивача було проведено на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення.

До Головного управління від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» надійшла оновлена довідка про розмір грошового забезпечення, проте, Кабінетом Міністрів України про зміну розміру грошового забезпечення та проведення перерахунку не приймалося рішення, а отже, відповідач вважає, що положення Порядку не були дотримані.

Крім того, відповідач зазначив, що Міністерство соціальної політики України листом від 21.08.2019 року № 15308/0/2-19/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови № 103 згідно з повторно наданими довідками про розмір грошового забезпечення.

Окрім того, відповідач зазначив, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, оскільки з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна дізнатись про порушення своїх прав, таку думку висловив Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19. Позивач звернувся з позовом до суду в 2022 році, при цьому позовна вимога стосується перерахунку починаючи з 2019 року, а тому позивачем пропущено строк звернення до суду та позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

На виконання ухвали суду відповідач надав належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача (вхід. №ЕП/33438/22 від 10.11.2022 року).

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років згідно з Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 18.12.2007 року.

Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що пенсійним органом було призначено позивачу пенсію за вислугу років з 05.01.2007 року в розмірі 65% грошового забезпечення.

Відповідно до перерахунку пенсії станом на 01.07.2012 року пенсійним органом здійснено позивачу перерахунок пенсії, виходячи з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, надбавка за особливо важливі завдання 50% та премія 18%.

Також з матеріалів пенсійної справи встановлено, що у березні 2018 року на виконання п. 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року ГУ ПФУ в Одеській області на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення, відповідно до постанови КМУ від 15.11.2015 року № 988, здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року.

05 березня 2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними п.1,2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до п. 5 і додатку № 45.

Також 14 травня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва по справі № 826/12704/18 ухвалено рішення, в частині залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, визнано протиправним та нечинним пункт 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року.

Суд встановив, що з врахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/12704/18, постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 року по справі № 160/8324/19, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» надіслано на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення від 25.06.2021 року №33/36-1287, видану позивачу за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського, для проведення позивачу перерахунку пенсії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням здійснити перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки.

Проте листом № 16334-14004/Ш-02/8-1500/22 від 03.10.2022 року ГУПФУ в Одеській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки після визнання протиправними та скасування п. 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку.

Не погодившись з відмовою у проведенні перерахунку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII (надалі - Закон № 2262-XII), перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст. 63 Закону № 2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто, на уповноважену особу покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку № 45.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (надалі - Порядок № 45.

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», установлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Також, частковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови №103.

Таким чином, зміни внесені постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку №45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05 березня 2019 року - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін та до якої входили наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад, підвищення посадового окладу, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за знання та використання в роботі іноземної мови, надбавка за почесне звання «заслужений» чи «народний», доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук чи вчене звання, надбавка за спортивні звання, премія.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУ ПФУ та уповноважений орган на видачу довідок у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Матеріалами справи підтверджено, що Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» надіслано на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення в від 25.06.2021 року №33/36-1287, видану ОСОБА_1 , за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського, для проведення позивачу перерахунку пенсії.

Проте листом № 16334-14004/Ш-02/8-1500/22 від 03.10.2022 року ГУПФУ в Одеській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки після визнання протиправними та скасування п. 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку.

Суд відхиляє наведені доводи відповідача, з огляду на таке.

Так, 11 листопада 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №988, яка набрала чинності 02 грудня 2015 року та якою затверджено схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3 - 10.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі по тексту - Порядок №260).

Пунктом 3 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Зокрема, Порядком №260 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (пункт 4 Порядку №260); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (пункт 5 Порядку №260); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (пункт 6 Порядку №260); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (пункт 7 Порядку №260); надбавка за почесне звання «заслужений» (пункт 8 Порядку №260); доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності (пункт 9 Порядку №260); доплата за вчене звання (пункт 10 Порядку №260); доплата за службу в нічний час (пункт 11 Порядку №260).

Крім того, пунктом 13 Порядку №260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу. Допомога для оздоровлення надається поліцейському за його рапортом, погодженим керівником фінансового підрозділу, в межах асигнувань на зазначені цілі.

Таким чином, починаючи з 05 березня 2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 та з 19 листопада 2019 року - дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/12704/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановами №988, №260 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ.

Крім того, рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/3858/18 залишено без змін постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року, в якій суд касаційної інстанції серед іншого вказав на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки, яка видана за нормами, чинними на час її видання.

Таким чином, за результатами встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі поданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».

Також судом відхиляються посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 21.08.2019 року № 15308/0/2-19/54, яким Міністерство підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови № 103 згідно з повторно наданими довідками про розмір грошового забезпечення, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» не була виготовлена повторна довідка, а виготовлено та направлено до Головного управління нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача відповідно до постанови № 988, у зв`язку з визнанням протиправним та визнання нечинними у судовому порядку п. 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року.

Враховуючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 25.06.2021 року №33/36-1287 виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та зобов`язання з 01.12.2019 року перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 25.06.2021 року №33/36-1287, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням здійснених виплат.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Право позивача на перерахунок пенсії з 01.12.2019 року у позивача виникло з набранням законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва рішенням від 14 травня 2019 року по адміністративній справі № 826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, яким визнано протиправними та нечинними пункт 3 Постанови №103. Уповноваженим органом видано довідку про розмір грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії, проте відповідачем такий перерахунок не здійснений.

Так, як вже зазначав суд, відповідно до ст. 51 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до статті 55 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також матеріалами справи підтверджено, що про відмову у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки позивач дізнався з листа Головного управління від 03.10.2022 року, та у строк встановлений ст. 122 КАС України від дати отримання цього листа, звернувся до суду з даним позовом.

Тому суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі поданої довідки без обмеження строком, тобто за обставини у цій справі, з 01.12.2019 року, відповідно до приписів ст. 51 Закону № 2262-XII, та звернувся до суду у строк встановлений ч. 1, 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Стосовно вимоги щодо стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у сумі 14185,60 грн., що складаються зі сплаченого судового збору (1985,6 грн.) та витрат на правничу допомогу адвоката (12200 грн.), суд зазначає таке.

Положеннями ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд встановив, що судовий збір сплачено відповідно до квитанції № від 19.10.2022 року в розмірі 1985,60 грн., тобто позивачем сплачено за дві позовні вимоги немайнового характеру.

Але суд зазначає, що позовні вимоги складаються із основної позовної вимоги та похідної позовної вимоги.

Тому належить стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, який належав сплаті відповідно до закону в сумі 992, 40 грн. за основну позовну вимогу.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Так, на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав копію договору правової (правничої) допомоги, кошторису витрат на оплату гонорару, акту виконаних робіт, квитанції на підтвердження оплати послуг за правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є об`єктивно не співмірним, оскільки складність цієї справи є незначною.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 жовтня 2022 року між адвокатом ОСОБА_2 та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п. 1. цього Договору, адвокат бере зобов`язання надавати клієнту правову допомогу та представляти його інтереси в судах України, а також в усіх органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, у тому числі в архівних установах, в органах державної виконавчої служби, в органах внутрішніх справ, в органах прокуратури, органах СБУ та інших правоохоронних органах, в органах Державної казначейської служби, органах пенсійного фонду України, органах виконавчої служби, на поштових відділеннях АТ «Укрпошта» з питання перерахунку та збільшення розміру призначеної раніше клієнту пенсії.

Пунктом 3 Договору передбачено, що за надання правової допомоги за даним договором клієнт сплачує гонорар адвокату в розмірі, обумовленому додатковою угодою.

На підтвердження факту надання юридичної допомоги за даним Договором позивач надав Акт виконаних робіт за умовами договору від 10 жовтня 2022 року та кошторис витрат на оплату гонорару фахівцю в галузі права, де зазначено, що адвокатом Сластніковою Г.О. були надані такі послуги з надання правничої допомоги:

1. складання позовної заяви разом із додатками, кількість годин 9, вартість за одну годину 1200 грн., всього 10800 грн.;

2. подача позовної заяви до суду, вартість за 1 документ/послугу 400 грн., всього 400 грн.;

3. представництво інтересів в суді, вартість за 1 документ/послугу 1 грн., всього 1000 грн.

Всього: 12200 грн.

Також позивач надав квитанцію № від 19 жовтня 2022 року про оплату позивачем зазначених послуг.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінивши наданий позивачем детальний опис (наданих послуг) з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд дійшов висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи викладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом час на аналіз судової практики, виявлення перспективи, визначення способу захисту, формування правової позиції за даною категорією справи є набагато завищеним та не є неминучими витратами, оскільки дана категорія справи є загально розповсюдженою та вже існує стала судова практика із складання позовної заяви за цим предметом спору.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Тому такі витрати не належать відшкодуванню.

Щодо відшкодування витрат на написання позовної заяви, суд вважає, що зазначені витрати є неминучими, але вони є необґрунтовано завищеними за витраченим часом, з урахуванням категорії даної справи, та те, що ця справа є типовою, а тому такі витрати належать зменшенню.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку, що фактичними та неминучими витратами на виконання вказаних робіт є сума 500 грн., а тому, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги до 500,00 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на представництво інтересів у суді в розмірі 1000 грн., суд зазначає, що такі витрати є безпідставними, адже справа розглядалась у порядку письмового провадження, що не вимагало представництва інтересів представника позивачу у суді. А щодо надання послуг відстеження руху справи в судовій інстанції, інформування клієнта про рух справи, відстеження подачі відзиву на позовну заяву, аналізу щодо доцільності надання відповіді на відзив, заяви про видачу рішення, які також входять до послуг представництва інтересів у суді, то такі витрати не є неминучими, що виключає їх відшкодування відповідачем.

Враховуючи викладене, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, розрахунок наданих послуг та категорію даної справи, кількість складених представником позивача процесуальних документів, наявність сформованої судової практики з розгляду даної категорії справ, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 500 грн., а тому клопотання представника позивача належить задоволенню частково.

З урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичними та неминучими витратами на виконання цих робіт є сума 500 грн., яка й належить відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 25.06.2021 року №33/36-1287 виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) з 01.12.2019 року перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 25.06.2021 року №33/36-1287, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням здійснених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко