Справа № 480/7435/22
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2022 року Справа № 480/7435/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7435/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області періоду здійснення позивачкою адвокатської діяльності у період з 15.01.1985 по 09.04.1990 та провести перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням періоду здійснення адвокатської діяльності з 15.01.1985 по 09.04.1990;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 2 (двох) років стажу (досвіду) роботи (професійної) діяльності та провести перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 2 (двох) років стажу (досвіду) роботи (професійної) діяльності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що 16.09.2022 звернулась до відповідача із заявою для зарахування до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області періоду здійснення нею адвокатської діяльності у період з 15.01.1985 по 09.04.1990 та проведення відповідного перерахунку призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці. Відповідач листом від 13.10.2022 жодного обґрунтування щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області періоду здійснення нею адвокатської діяльності з 15.01.1985 по 09.04.1990 не надав. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 10.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем відзиву на позовну заяву суду надано не було.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 09.04.1990 позивачка працювала на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області.
14.09.2016 відрахована зі штату у зв`язку з поданням у відставку відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIІІ.
З вересня 2016 року позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ.
До стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів", стаж роботи, передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року N 584 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (із змінами).
Як вбачається і копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 позивачка здійснювала адвокатську діяльність і була членом Сумської обласної колегії адвокатів у період з 15.01.1985 по 09.04.1990.
Однак, зазначений період її роботи при розрахунку довічного грошового утримання судді не включені до стажу роботи на посаді судді.
16.09.2022 позивачка звернулася до відповідача із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області період здійснення нею адвокатської діяльності з 15.01.1985 по 09.04.1990 та проведення перерахунку призначеного їй щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини другої статті 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ зі змінами, внесеними Законом України № 2509-VІІІ від 12.07.2018, з урахуванням періодів здійснення мною адвокатської діяльності з 15.01.1985 по 09.04.1990.
Відповідач листом від 13.10.2022 відмовив позивачці на підставі ч. 3 ст. 142 Закону України № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", якою визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак обґрунтування щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області періоду здійснення нею адвокатської діяльності з 15.01.1985 по 09.04.1990 не надав.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.
Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

За правилами ч. 1 ст. 116 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі ЗУ "Про судоустрій і статус суддів") суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Частиною 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142 в редакції Закону Україну "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016).

Відповідно до ч. 5 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при цьому, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Слід звернути увагу, що в силу ч. 1 ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" стаж роботи на посаді судді визначається згідно зі статтею 137 цього ж Закону.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя. Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас частиною другою цієї ж статті у редакції, яка діє з 05.08.2018, визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає-право для призначення на посаду судді.

Варто зазначити, що ця норма закону не містить будь-яких обмежень щодо дії у часі, а лише пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

При цьому, абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз наведених норм доводить, що положення ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" свідчить, що з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесені зміни до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статусу суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/808/18 (провадження № 11-1481заі18), в якій, зокрема, зазначено, що частину другу ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18 також зазначила, що внесені до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

Згідно з абз. 2 п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" із відповідними змінами та доповненнями та яка діяла на день призначення (обрання) позивача, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною за формою у вищих юридичних навчальних закладах, та календарний період проходження строкової військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка здійснювала адвокатську діяльність і була членом Сумської обласної колегії адвокатів у період з 15.01.1985 по 09.04.1990.

На час відставки позивачка мала 26 років 5 місяців 6 днів стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області.

Так, судом встановлено, що при призначенні пенсії останній враховано лише стаж роботи на посаді судді та не зараховано до стажу роботи час зайняття адвокатською діяльністю.

Між тим, аналіз вищенаведених норм дозволяє зробити висновок, що до загального стажу роботи підлягає зарахування поряд з усім стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачкою, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області періоду здійснення нею адвокатської діяльності у період з 15.01.1985 по 09.04.1990 та провести перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням періоду здійснення адвокатської діяльності з 15.01.1985 по 09.04.1990.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 2 (двох) років стажу (досвіду) роботи (професійної) діяльності та провести перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 2 (двох) років стажу (досвіду) роботи (професійної) діяльності.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 992,40 грн судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал