Справа № 520/28047/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 грудня 2022 року № 520/28047/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" (вул. Сватівська, буд. 49, м. Куп`янськ, Харківська область, 63702, ) до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області (вул. Гетьмана І. Мазепи, буд. 2, смт. Коломак, Богодухівський район, Харківська область, 63101, ) третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області № 45 від 31.08.2021 в наступних частинах:

- надати громадянці ОСОБА_1 в оренду терміном на 20 років, або до моменту державної реєстрації права власності на них, земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення:

- площею 2,8430 га з кадастровим номером :01:000:0619 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 411/1);

- площею 2,2843 га з кадастровим номером :01:000:0613 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 411/2);

- площею 1,2631 га з кадастровим номером :01:000:0610 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 411/3);

- площею 4,2749 га з кадастровим номером :01:000:0617 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 179/1);

- площею 1,8609 га з кадастровим номером :01:000:0630 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 179/9У

- площею 6,1358 га з кадастровим номером :01:000:0614 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки №136);

- площею 6,6077 га з кадастровим номером :01:000:0623 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 274);

- площею 6,1351 га з кадастровим номером :01:000:0618 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 331) які розташовані на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області;

- укласти договір оренди земельних ділянок, вказаних в п. 2 цього рішення з визначенням розміру орендної плати - 7% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок;

- здійснити державну реєстрацію договору оренди земельних ділянок згідно чинного законодавства;

- надати згоду громадянці ОСОБА_1 на передачу земельних ділянок , вказаних в п. 2 цього рішення в суборенду юридичним чи фізичним особам;

- встановити, що умови договору суборенди земельних ділянок повинні обмежуватися умовами договору оренди і не суперечити йому, а строк договору суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі;

2) зобов`язати Коломацьку селищну раду Богодухівського району Харківської розглянути заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» №1354/01-10 від 17.08.2021 та прийняти рішення про передачу в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» земельні ділянки:

- площею 2,8430 га з кадастровим номером :01:000:0619 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 411/1);

- площею 2,2843 га з кадастровим номером :01:000:0613 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 411/2);

- площею 1,2631 га з кадастровим номером :01:000:0610 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 411/3);

- площею 4,2749 га з кадастровим номером :01:000:0617 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 179/1);

- площею 6,5281 га з кадастровим номером :01:000:0612 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 307);

- площею 6,1358 га з кадастровим номером :01:000:0611 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 1);

- площею 6,1358 га з кадастровим номером :01:000:0614 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки №136);

- площею 6,6077 га з кадастровим номером :01:000:0623 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 274);

- площею 6,1351 га з кадастровим номером :01:000:0618 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля(№ ділянки 331) які розташовані на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Позивач вважає, що вищевказане рішення Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області порушує права Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС», оскільки прийняте всупереч нормам законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позову, спір виник з приводу того, що дії відповідача шляхом прийняття оскаржуваного рішення порушують право позивача на отримання у користування земельних ділянок, наданих в оренду іншій особі, з якою на підставі вищевказаного рішення укладено договір оренди.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі є приватноправовим та з огляду на предмет спору має бути вирішений у порядку цивільного судочинства.

У даному випадку рішення суб`єкта владних повноважень реалізовано, оскільки між відповідачем та третьою особою укладено договір оренди, тобто виникли взаємні майнові права і обов`язки, що притаманне для цивільних правовідносин.

Тобто, у даній справі існує спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку. Такий спір має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 761/33504/14-а, від 15 квітня 2018 року у справі № 809/739/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 552/9255/15-а, від 20 червня 2018 року у справі № 802/307/17-а, від 20 червня 2018 року у справі № 750/3322/17 та від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом першим частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі у разі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду, суд дійшов висновку, що провадження у справі має бути закрито.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відтак суд дійшов до висновку, що цей спір пов`язаний із захистом порушених цивільних прав та інтересів позивача, виник у сфері приватноправових відносин, не є публічно-правовим, а тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, на нього не поширюється. Справа за цим позовом має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

За змістом ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 6 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку постановляння ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Отже, у зв`язку із закриттям провадження у справі з підстави непідсудності розгляду позову в порядку адміністративного судочинства, сплачений судовий збір може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 9, 229, 238, 241, 243, 248, 255, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (вул. Сватівська, буд. 49, м. Куп`янськ, Харківська область, 63702, ) до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області (вул. Гетьмана І. Мазепи, буд. 2, смт. Коломак, Богодухівський район, Харківська область, 6310, ), третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та підлягає негайному виконанню, проте, може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.