Справа № 200/5176/22
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2022 року Справа №200/5176/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі і посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

10 грудня 2022 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом (позов зареєстрований в суді 13 грудня 2022 року), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити його на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 21 березня 2022 року;

- стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 21 березня 2022 року по день фактичного розрахунку;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на його користь додаткову винагороду за період з 24 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року в розмірі 100 000 гривень, а починаючи з 22 березня 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні - в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Також просив допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі (службі) та виплати заробітної плати за один місяць.

Позивач зазначав, що проходив службу на посаді старшого уповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області. 21 березня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області рапорт на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, який було написано за погодженням з керівництвом. На початку травня 2022 року зателефонував до свого безпосереднього керівника та попросив направити йому на електронну пошту наказ про звільнення за власним бажанням, проте керівник повідомив, що позивача звільнили зі служби в поліції не за власним бажанням, а за порушення службової дисципліни (за невихід на службу), що позивач вважав незаконним.

Також позивач вважав, що відповідачем порушено його право як поліцейського на додаткову винагороду, що встановлена п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

за період з 24 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року включно (день звільнення) - в розмірі 100000 гривень, оскільки протягом цього періоду він виконував свої службові обов`язки, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч та стримування збройної агресії, докладаючи всіх зусиль для забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави під час відкритого військового вторгнення Російської Федерації на територію незалежної України. Проте станом на день звільнення така винагорода йому не виплачена;

з 22 березня 2022 року до дня припинення та/ або скасування воєнного стану в Україні - в розмірі 30 000 гривень щомісячно, оскільки його незаконно звільнено зі служби в поліції.

07 квітня 2022 року він подав на ім`я начальника УПД Головного управління Національної поліції в Донецькій області рапорт щодо виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі (за період з 24 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року), однак вона виплачена не була.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Вказана справа стосується проходження позивачем публічної служби та звільнення з неї.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 вказаного Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в частині звільнення зі служби в поліції позивач дізнався на початку травня 2022 року від свого безпосереднього керівника (про що він сам зазначає в позові), а до суду з позовом звернувся 10 грудня 2022 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

До позову додано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, яку позивач обґрунтовував наступним.

На початку травня 2022 року, позивач зателефонувавши до свого безпосереднього керівника з метою отримання по електронній пошті наказу про звільнення за власним бажанням, був повідомлений керівником про те, що його звільнено зі служби в поліції не за власним бажанням (як він просив в рапорті від 21 березня 2022 року), а за порушення службової дисципліни, а саме за невихід на службу.

Оскільки довгий час позивач не отримував від Головного управління Національної поліції в Донецькій області копії наказу про звільнення, тому звернувся до адвоката та 13 травня 2022 року уклав з ним договір про надання правової допомоги. Згідно з актом про надання послуг від 13 травня 2022 року адвокат повинен був направити до відповідача адвокатський запит, та, після отримання документів, звернутися до суду. Після укладення зазначеного договору позивач повністю довірив адвокату ведення своєї справи.

У листопаді 2022 року позивач зателефонував адвокату щоб дізнатися про хід справи, але той протягом тижня на дзвінки не відповідав; на повідомлення в мобільному додатку писав, що займався справою, але в нього не було часу для надання йому інформації, пообіцяв надати інформацію, яку так і не надав, що підтверджується скріншотами з мобільного додатку.

У зв`язку з цим позивач звернувся до іншого адвоката, який в його інтересах направив до Головного управління Національної поліції в Донецькій області адвокатський запит з проханням надати накази, які стосуються позивача в період проходження служби з 24 лютого 2022 року по день надання відповіді на адвокатський запит.

Позивач вважав, що оскільки адміністративний позов подано в місячний строк з дня отримання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, тому строк на оскарження зазначених наказів підлягає поновленню.

Просив поновити строк звернення до суду з даним позовом.

До заяви додані:

- копія договору від 13 травня 2022 року № 5 про надання правової допомоги, що укладений між позивачем ОСОБА_1 як клієнтом та адвокатом Лазаренком Євгеном Юрієвичем, згідно з яким адвокат представляє інтереси клієнта в усіх підприємствах, установах, організаціях, державних та недержавних органах, в судах усіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключень процесуальними правами, наданими стороні про справі процесуальними кодексами України. В копії договору міститься підпис лише позивача;

- копія акту наданих послуг від 13 травня 2022 року, що укладений між сторонами вказаного договору, згідно з яким адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: 1) підготовка та направлення адвокатського запиту, отримання відповіді; 2) консультація та складання правової позиції. В акті зазначено, що підписанням цього акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору від 13 травня 2022 року № 5, а також не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних в цьому акті. В копії акту міститься підпис лише позивача;

- скріншоти з мобільного додатку телефону (без зазначення номеру) щодо спілкування особи з особою «Женя Адвокат»: від 06 липня 2022 року, 11 липня 2022 року, 25 липня 2022 року, 12 серпня 2022 року, 21 жовтня 2022 року.

Також до заяви додано адвокатський запит від 15 листопада 2022 року, складений адвокатом Сидоренком Володимиром Вікторовичем в інтересах позивача, до відповідача, та доказ надіслання його на електронну адресу відповідача.

Розглянувши заяву суд виходить з наступного.

Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування позивачів як учасників судового процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Кодекс адміністративного судочинства України чітко визначає, що строк звернення до суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (якщо не встановлено інше). Поновлення пропущеного процесуального строку можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску, підтверджених документально (частина 1 статті 121, частина 6 статті 161 Кодексу).

Так, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В поданій до суду заяві таких обставин не наведено, і доказів в їх підтвердження не надано.

Так, наведені в заяві причини, які стосуються повільності вчинення та невчинення першим адвокатом позивача відповідних адвокатських дій, стосуються організації роботи самого адвоката, а не своєчасності виконання процесуальних дій позивачем, тобто є суб`єктивними і не можуть бути підставою для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Крім того, позивач не зазначив обставин на підставі яких він не зміг своєчасно звернутися до суду з позовом особисто або через іншого представника.

Неприйнятними є і посилання на те, що адміністративний позов подано в місячний строк, який обчислюється з дня отримання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення (які, судячи з позову та клопотання про витребування доказів, позивачем ще не отримані), оскільки в спірних правовідносинах обчислення строку починається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Неможливість отримати оскаржений наказ з об`єктивних причин, за умови обізнаності про його існування, не впливає на такий строк, оскільки в разі неможливості самостійно надати докази, позивач вправі подати клопотання про витребування доказів судом (стаття 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, заява про поновлення пропущеного місячного строку звернення до суду з позовом не свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними. Докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом до заяви не додані.

З огляду на наведене підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, судом визнані неповажними.

Крім того, позовна заява містить і інші недоліки.

В порушення вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позові щодо дати звільнення позивача містяться розбіжності.

Так, в деяких місцях позову зазначено, що днем звільнення позивача зі служби в поліції та з посади є 21 березня 2022 року, в інших місцях позову що таким днем є 10 травня 2022 року.

Вказані недоліки підлягають усуненню.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічні положення містяться в частині 2 статті 79 вказаного Кодексу, згідно з якою позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

В порушення наведених вимог Кодексу в позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме не зазначені докази, що підтверджують те, що: позивач проходив службу на посаді старшого уповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області; що позивач 21 березня 2022 року та 07 квітня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області та, відповідно, начальника УПД Головного управління Національної поліції в Донецькій області, рапорти, про які йдеться в позові.

Докази наведеним обставинам до позовної заяви не додані.

Доданий до позову рапорт позивача від 21 березня 2022 року не підтверджує факту його подання, оскільки не містить дати реєстрації відповідачем.

В порушення вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначено зміст позовних вимог, який не відповідає вимогам статті 5 цього Кодексу.

Так, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції не містять дату та номер оскарженого наказу.

Вказаний недолік також підлягає усуненню.

Відповідно до частини 9 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

До поданого в електронній формі позову не додано докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

В позовній заяві необхідно усунути розбіжності: слід чітко зазначити з якої дати позивача звільнено зі служби в поліції та з посади.

В позовній заяві необхідно зазначити докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме докази, що підтверджують те, що: позивач проходив службу на посаді старшого уповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області; що позивач 21 березня 2022 року та 07 квітня 2022 року подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області та, відповідно, начальника УПД Головного управління Національної поліції в Донецькій області, рапорти, про які йдеться в позові.

Докази наведеним обставинам слід додати до позовної заяви.

Позивачу необхідно в позові привести зміст позовних вимог у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в позовній вимозі про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції зазначити дату та номер оскарженого наказу.

До позовної заяви потрібно додати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом (в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення старшого оперуповноваженого УОТЗ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновлення його на службі в поліції на вказаній посаді з 21 березня 2022 року) із зазначенням інших підстав для поновлення строку, і додати докази поважності причин пропуску такого строку.

До всіх поданих (та тих, що будуть подані) до суду документів в електронній формі слід додати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Керуючись частиною 1 статті 123, частинами 1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Підстави, вказані у заяві ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі і посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення коштів залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

В разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Логойда