Справа № 826/8923/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Київ №826/8923/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - Маліновської А.А.,

відповідача - Гламаздіна О.О. (відеоконференція),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕР-ДЛОВАНТРАЦИТ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ДФС) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 19.02.2018 № та №,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 19.02.2018 №, №.

Підстави позову: неправомірність нарахування штрафних санкцій з огляду на відсут-ність вини позивача у порушенні строків сплати грошових зобов`язань і те, що позивач звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань щодо своєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з ПДВ відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" і доданих до позовної заяви сертифікатів Торгово-промислової палати України. Зазначає, що відповідач знав про дію на позивача з 14.04.2014 обставин непереборної сили, однак, маючи можливість погашення грошового зобов`язання позивача з ПДВ за листопад 2017р. платіжними дорученнями від 26.12.2017, діяв не в інтересах позивача, а підтримував фіскальний підхід, чим навмисно створив прострочення виконання зобов`язань. Також зазначає, що платник не впливає на процес перерахування банком коштів, тому зобов`язання із сплати податків вважається виконаним з моменту подання розрахункового документу до банку для виконання.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що заперечення на акт перевірки не подавалися; Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не містить положень про звільнення від відповідаль-ності за несплату (несвоєчасну сплату) податків і зборів, а сертифікати Торгово-промислової палати України не звільняють позивача від належного виконання свого податкового обов`язку. Крім цього, позивач з 12.08.2015 змінило своє місцезнаходження і зареєстрований на підконт-рольній Україні території, тому положення пп. 38.2 п. 38 Перехідних положень ПК України не застосовуються до позивача. Інших змін до ПК України не вносилося.

Інших заяв по суті справи до суду не подано.

Під час розгляду справи представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення, аналогічні наведеним у позовній заяві і відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідачем проведено камеральну перевірку позивача з питання своєчасності сплати зобовязань з ПДВ у грудні 2017р. та січні 2018р., результати якої оформлені актом від 30.01.2018 №4328-10-46-06-37596090.

Згідно з актом відповідач встановив порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України і несвоєчасну сплату позивачем податкових зобов`язань з ПДВ.

За наслідками перевірки і на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України відповідач виніс податкові повідомлення-рішення:

- від 19.02.2018 №, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 10% у сумі 150939,60 грн.;

- від 19.02.2018 №, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 20% у сумі 2631397,09 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо згідно з податковим законодавством він є особою, відповідальною за застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно спла-тити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передба-ченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притя-гується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, наведені положення пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 126.1 ст. 126 ПК України передбачають прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у разі встановлення несплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строку, визначених п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу.

Перевіркою встановлено і відображено в акті суми узгоджених податкових зобов`язань, підстави їх нарахування і граничні строки сплати, а також відомості про фактичну їх сплату з посиланням на платіжні доручення від 26.12.2017 №14039729, від 27.12.2017 №44, від 26.01.2018 №14227399.

У позовній заяві відображені в акті відомості не заперечуються. Напроти, позивач визнає порушення граничних строків сплати грошових зобов`язань, які зумовлені дією обста-вин непереборної сили, посилаючись на ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" і додані до позовної заяви сертифікати Торгово-промислової палати України.

Оцінюючи доводи щодо відсутності вини позивача у несвоєчасній сплаті грошових зобов`язань, суд зважає на таке.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитеро-ристичної операції" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивач надав копію сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 05.09.2014 №2866/05-4 (т. 1 а.с. 223), згідно з яким та відповідно до п.п. 100.4, 100.5 ст. 100 ПК України засвідчується настання обставин неперебор-ної сили з 14.04.2014 позивачу при здійсненні господарської діяльності на території Лугансь-кої області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. У сертифікатах зазначено про те, що на момент їх видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Суд зазначає, що вказаний сертифікат (висновок) відповідно до п.п. 100.4, 100.5 ст. 100 ПК України стосується доведеності існування відповідних обставин для цілей розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або податкового боргу.

Позивач надав копію сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 05.09.2014 №2874/05-4 (т. 1 а.с. 224), згідно з яким та відповідно до п.п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України засвідчується настання обставин неперебор-ної сили з 14.04.2014 позивачу при здійсненні господарської діяльності на території Лугансь-кої області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. У сертифікатах зазначено про те, що на момент їх видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Суд зазначає, що вказаний сертифікат (висновок) відповідно до п.п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України стосується продовження керівником контролюючого органу (його заступником) граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань.

Проте, спірні правовідносини не стосуються розстрочення (відстрочення) сплати узго-джених грошових зобов`язань та/або продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, тому вказані сертифікати не впливають на обов`язок позивача сплатити (погасити) узгоджені податкові зобов`язання з ПДВ у встановлений ПК України строк, не спростовують порушення позивачем цього строку і не звільняють останнього від відповідальності.

Надані позивачем копії сертифікатів Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №7631 і №7632 від 19.06.2017, №7588 від 07.06.2017 видані позивачу щодо його обов`язків із нарахування, утримання і сплати податку з доходу, екологічного податку, рентної плати у терміни до 10.05.2017.

Суд зазначає, що вказані сертифікати не стосуються нарахування і сплати ПДВ, тому не впливають на обов`язок позивача сплатити (погасити) узгоджені податкові зобов`язання з ПДВ у встановлений ПК України строк, не спростовують порушення позивачем цього строку і не звільняють останнього від відповідальності.

Посилання у позовній заяві на положення п.п. 1.15, 1.24 ст. 1, п. 8.1 ст. 8, п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і твердженна про те, що позивач не впливає на процес перерахування банком коштів, суд не бере до уваги, оскільки констатація позивачем вказаних нормативних положень не містить аргументованих доводів, які б свідчили про неправильне встановлення перевіркою фактичних обставин справи та/або допущення відповідачем порушень вимог податкового законодавства при прийнятті оспорю-ваних рішень.

Посилання у позовній заяві на наявність станом на 14.12.2017 і станом на 15.01.2018 достатньої суми коштів на рахунку для погашення податкового боргу і на те, що відповідач повинен був сформувати реєстри на списання коштів з рахунку позивача та передати їх до казначейства, що фактично було здійснено 26.12.2017 і 26.01.2018, не впливає на вирішення справи, оскільки позивачем не оспорюється бездіяльність відповідача щодо формування реєстрів, а також, оскільки проведення таких платежів через 12 і 11 днів після поповнення рахунку не впливає факти затримки та правильність їх кваліфікації відповідачем.

Так, проведення погашення податкового боргу не 26, 27.12.2017, а 14.12.2017, не впливає на затримку більше 30 календарних днів, а погашення податкового боргу не 26.01.2018, а 15.01.2018, не впливає на затримку до 30 календарних днів.

Посилання позивача на судову практику (суди першої і апеляційної інстанцій) суд не бере до уваги, оскільки правова оцінка певній обставині, надана іншим адміністративним судом, не є обов`язковою для адміністративного суду, який розглядає справу.

Посилання позивача на судову практику Верховного Суду суд не враховує, з огляду на відмінність фактичних обставин і те, що надані позивачем сертифікати (висновки) не стосуються його обов`язку із сплати ПДВ у грудні 2017р., січні 2018р.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про порушення відповідачем вимог законодавства і прав чи інтересів позивача при прийняті оспорюваних рішень, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Підсумовуючи, суд зазначає про правомірність оспорюваних рішень і відсутність передбачених ст. 2 КАС України підстав для визнання їх протиправними і скасування, тому у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРА-ЦИТ" у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ";

93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24-А, .

Відповідач: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби;

04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко