Справа № 600/2654/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2654/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Чернівецької міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення про надання ОСОБА_1 , як учаснику бокових дій, дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою провулок Василя Стуса (відповідно до поданих графічних матеріалів) у м.Чернівцях;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою провулок Василя Стуса (відповідно до поданих графічних матеріалів) у м. Чернівцях, в строк 1 (один) місяць після завершення воєнного стану в Україні або внесення змін до законодавства, яким буде дозволено приймати рішення щодо безоплатної передачі земельних ділянок у власність;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду подати Чернівецькому окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду у цій справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.06.2021 року звернувся до відповідача із заявою, про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, рішення за результатом розгляду вказаної заяви у передбачені законодавством строки та порядку Чернівецькою міською радою не прийнято.

При цьому, позивачем отримано лист Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 24.05.2022 року, в якому вказано, що рішення стосовно звернення позивача не прийнято, у зв`язку із змінами, внесеними до Перехідних положень Земельного кодексу України, зокрема в частині заборони безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність в період воєнного стану.

Позивач зазначає, що відповідач починаючи з липня 2021 року до 24.02.2022 року, без будь - яких на те правових обґрунтувань вчиняв протиправну бездіяльність у відношенні останнього, щодо не прийняття внесеним департаментом проекту рішення, яким позивачеві має бути надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення у власність бажаної земельної ділянки, чим порушив право останнього на першочергове отримання земельної ділянки.

Також звертав увагу суду на те, що внесений департаментом проект рішення отримав рекомендації координаційного центу з питань соціальної та психологічної підтримки учасників АТО, розглянутий всіма постійними комісіями міської ради, отримав схвалення юридичного управління на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, тобто зазначений проект відповідає чинному законодавству та локальним нормативним актам, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, позивач вважає, що в даному випадку ефективним засобом правого захисту порушеного права останнього, буде прийняття рішення про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для відмови, а його бездіяльність має очевидні ознаки протиправної поведінки.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що останнім вжито достатніх заходів для вирішення питання щодо надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачеві у власність, а не прийняття остаточного рішення станом на день звернення до суду, виникло у зв`язку із веденням воєнного стану в Україні та відповідними змінами до земельного законодавства.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивач, є учасником бойових дій. 18.06.2021 року звернувся до Чернівецької міської ради із заявою, про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

2. Листом від 18.06.2021 року №Р-0901/0-04/01 Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради повідомив позивача про те, що надання земельних ділянок здійснюється Чернівецькою міською радою відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівці, затвердженого рішенням міської ради від 06.11.2018 року № 1505.

3. Листом від 19.07.2021 року № Р-3901/0-04/01 Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради повідомив позивача про те, що керуючись рекомендаціями координаційного центру, та на підставі протоколу від 18.06.2021 року № 57 - департаментом підготовлено відповідний проект рішення на розгляд сесії міської ради, пленарне засідання якої заплановано на липень 2021 року.

4. 11.11.2021 року в додаток до попереднього листа департамент повідомив позивача, про те, що у зв`язку з неприйняттям міською радою запропонованого проекту рішення, розпорядженням міського голови від 21.10.2021 року № 498-Р з метою конструктивного вивчення проектів рішень створено комісію з вивчення питань, які зняті з розгляду під час засідань міської ради на доопрацювання. Після завершення роботи комісії, за наданими нею пропозиціями щодо врегулювання цих питань, працівниками департаменту на розгляд міської ради буде внесено відповідний проект рішення.

5. Листом від 24.05.2022 року № Р-3901/0-24/01 Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради повідомив позивача про те, що відповідний проект рішення підготовлений та внесений на розгляд міської ради, засідання якої було заплановано на 24.02.2022 року. Проте, у зв`язку із змінами, внесеними до Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції від 07.04.2022 р.) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність в період воєнного стану заборонена.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1.Відповідно до положень статті 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

2. Згідно статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

3.Аналіз наведених норм свідчить, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Підставами для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

4. Суд зауважує, що згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до підпункту 9 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить погодження проектів землеустрою.

Згідно частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, питання стосовно земельних відносин, у тому числі надання дозволу на розробку проекту землеустрою, підлягають вирішенню лише сільською (селищною, міською) радою із прийняттям відповідного рішення.

5. При цьому, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

За таких обставин, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки відповідач у місячний строк повинен прийняти відповідне рішення, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або мотивовану відмову у наданні такого дозволу.

6. Позивач звертався до відповідача з заявою, саме в порядку статті 118 Земельного кодексу України про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. Натомість, останньому надано відповідь Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про те, що питання виділення земельної ділянки включено в проект рішення, яке буде розглядатись на пленарному засіданні міської ради 24.02.2022 року. Разом з тим, рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в наданні такого дозволу відповідачем не приймалось. Підставою неприйняття рішення зазначено, зокрема те, що відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції від 07.04.2022 ) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність в період воєнного стану заборонена.

Відтак, слід дійти висновку про те, що заява позивача від 18.06.2021 року до 24.02.2022 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, фактично відповідачем не розглянута, адже відповідачем не було прийняте рішення за результатом розгляду такої заяви в порядку та строки, передбачені Земельним кодексом України.

Тому, суд погоджується із твердженнями позивача про те, що у встановлений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України місячний строк орган місцевого самоврядування не прийняв одне з двох, передбачених Земельним кодексом України, рішень: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведене свідчить про порушення відповідачем принципу належного урядування, особлива важливість якого підкреслена у Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України".

Даний принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка виразилась у не прийнятті відповідно рішення за заявою позивача.

7. Щодо належного способу захисту права позивача, порушеного у межах спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У рішенні по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 ЄСПЛ дійшов висновку, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia пунктом 1 статті 8.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави. Втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії"2, п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п.36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі №815/1048/16 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Відповідно до статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

8. З огляду на наведене вище суд вважає, що для належного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин необхідно визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття відповідного рішення за результатом розгляду заяви від 18 червня 2021 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: м. Чернівці по вул. Стуса Василя, відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. А також зобов`язати Чернівецьку міську раду прийняти рішення щодо надання позивачеві дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, згідно з поданими графічними матеріалами.

Такий спосіб захисту прав позивача узгоджується із висновками Верховного Суду, які висловлені у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №К/9901/1242/17 та від 11 квітня 2018 року у справі №К/9901/4400/17.

Крім цього, вказані судом висновки також узгоджуються із висновками у справах в подібних правовідносин та за подібних обставин Сьомого апеляційного адміністративного суду, що вбачається, зокрема, з його постанови від 30 березня 2022 року у справі №600/4034/21-а.

9. Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 6 статті 246 КАС України у разі необхідності, у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (з подальшим продовженням такого строку відповідними Указами).

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі, в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

У свою чергу, Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Відтак, суд дійшов висновку про існування обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, а тому, з огляду на вимоги ч.3 ст.378 КАС України слід відстрочити виконання судового рішення в цій частині до усунення таких обставин.

10. Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

11. Відповідно до вимог частини 1-3 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оцінивши в сукупності обставини справи, суд вважає за необхідне застосувати до Чернівецької міської ради - зобов`язання, у вигляді подання (надіслання) до суду у місячний строк з дня завершення воєнного стану в Україні, звіт про виконання судового рішення, що сприятиме ефективному захисту порушеного права зі сторони суб`єкта владних повноважень.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Згідно частини 1. статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення про надання ОСОБА_1 , як учаснику бокових дій, дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою провулок Василя Стуса (відповідно до поданих графічних матеріалів) у м.Чернівцях.

3. Зобов`язати Чернівецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою провулок Василя Стуса (відповідно до поданих графічних матеріалів) у м. Чернівцях, в строк 1 (один) місяць після завершення воєнного стану в Україні.

4. Клопотання представника ОСОБА_1 , про встановлення судового контролю шляхом подання до суду звіту, про виконання судового рішення - задовольнити.

5. Зобов`язати Чернівецьку міську раду подати Чернівецькому окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду у цій справі протягом одного місяця з дня завершення воєнного стану в Україні.

6. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Чернівецька міська рада (Центральна площа, 1, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя О.В. Боднарюк