Справа № 160/10347/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/10347/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

за участю представників: відповідача Бойко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 ( суддя першої інстанції Рябчук О.С.) в адміністративній справі №160/10347/22 за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Станом на 15.07.2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами скасувати рішення Індустріального відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 25.05.2022 року про примусове повернення її до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Незгода з спірним рішенням обґрунтована тим, що вона мешкала на території Автономної республіки Крим та у віці 14 років в 2015 року була паспортизована паспортом Російської Федерації. Проте, позивач є громадянкою України, що підтверджується проїзним закордонним паспортом дитини та РНОКПП, який є дійсним. 11.01.2022 року позивач переїхала до України та уклала шлюб з громадянином України та мешкає в м. Дніпрі. 25.05.2022 року позивач прибула до Індустріального відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання консультації. В результаті перевірки документів відповідачем було винесено оскаржуване рішення. Позивач звернулась до АНД ГУМ ДМС у м. Дніпрі із заявою про отримання паспорту громадянина України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

З апеляційною скаргою на рішення суду зирнулася позивачка, в якій наполягає на протиправності спірного рішення з мотивів викладених позовній заяві. За результатами апеляційного перегляду просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, зазначив про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивачка як і представник позивачки до судового засідання не з`явилися.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою позицію.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Пі час апеляційного перегляду справи встановлено, ОСОБА_1 отримала проїзний документ дитини № АО 0697491 від 06.12.2011 р. дійсний до 06.12.2014 р.

Станом на 18.04.2008 р. ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Вподальшому 16.06.2015 р. ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , дійсний до 16.06.2025 р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 громадянин України ОСОБА_3 та громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 11.01.2022 р.

Індустріальним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 25.05.22 р. винесено рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, з огляду на те, що Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , дійсний до 16.06.2025 р., прибула на територію України 03.02.2022 р. через КПП Гоптівка.

22.05.2022 р. вказана громадянка прибула до Індустріального відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання консультацій.

В результаті перевірки документів встановлено, що вищевказана громадянка перевищила термін перебування та ухилилася від виїзду з території України. Крім того, установлено, що до Індустріальним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із клопотанням про продовження терміну перебування на території України вищевказана громадянка не зверталася.

Таким чином, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушила правила перебування іноземців на території України та вимоги п. 1, п. 3 ст. 9, п.1 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VІ.

В зв`язку з наведеним вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України в термін до 23.06.2022 р.

25.05.2022 р. Індустріальним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 003334, яким встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилилась від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

25.05.2022 р. Індустріальним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДН 003326, якою за порушення п. 1, п. 3 ст. 9, п.1 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1 700,00 грн.

Штраф за вказаною постановою сплачено позивачем 27.05.2022 р. відповідно до банківської квитанції № 9270-3554-0513-2338.

Отже, відповідно до спірного рішення позивачку вирішено примусово повернути до країни походження та зобов`язано її покинути територію України у термін до 23 червня 2022 року.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою правомірності вимог позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України.

В силу положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин. Водночас, вказана вище норма ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» містить приписи про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Подібний висновок про застосування норм права викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 211/1113/18, від 19.05.2021 року у справі № 522/21025/17.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка має паспорт гр.Російської Федерації, дійсний до 16.06.2025 року.

Станом на 03.02.2022 року ОСОБА_2 прибула на територію України і перевищила термін перебування та ухилилася від виїзду з території України.

Доказів того, що позивач в термін до 25.05.2022 року та на момент розгляду справи зверталася до органів Державної міграційної служби України з клопотаннями про продовження терміну перебування в Україні позивачем не надано.

Доводи позивача про те, що вона є громадянкою України та може перебувати постійно на території України, оскільки нею отримані проїзний документ дитини та ідентифікаційний номер не приймаються судом до уваги.

Термін дії проїзного документ дитини сплив 06.12.2014 року.

При цьому, паспорт гр. Російської федерації отримано позивачем 16.06.2015 року, паспорт дійсний до 16.06.2025 року.

Зважаючи на наведені вище обставини, апеляційний суд констатує наявність беззаперечних підстав для застосування до позивача такого заходу як примусове повернення.

Зазначені обставин в апеляційній скарзі позивачка не довела відповідними доказами, не надала доказів звернення до міграційного органу та його відповіді щодо порушеного питання.

Держава забезпечила можливість позивачки отримати необхідний документ, а відповідно вберегти сімейні відносини та захистити сімейні права. Доказів щодо перешкоджання у цьому чи відмови державних органів у наданні відповідного документа позивачка не надала. Отже, не бажаючи отримати документ, який надає можливість легально перебувати на території України з мотивів власних переконань, позивачка власною поведінкою, а не відповідач, зумовлює виникнення ризиків для його сімейних прав.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 310,316, 322, 325, 326, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 в адміністративній справі №160/10347/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 08 грудня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва