Справа № 280/3934/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
14 грудня 2022 року Справа № 280/3934/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
05.07.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 12.08.2020 № 25 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи як працівнику інженерно-технічного складу авіації: з 01.09.1982 по 05.06.1985 навчання в Слов`янському авіаційно-технічному училищі цивільної авіації; з 17.01.2001 по 14.03.2005 на посаді авіатехніка по літакам і двигунам 5 розряду у ВАТ «Мотор Січ» Запорізького моторобудівного заводу; з 28.03.2005 по 12.11.2007 на посаді авіаційного техніка по планеру і двигуну інженерно-авіаційної служби у «Маріупольському Металургійному комбінаті ім. Ілліча»; з 15.11.2007 по 01.02.2008 на посаді техніка по радіообладнанню 6 розряду та з 01.02.2008 по 19.09.2016 на посаді авіаційного техніка по планеру і двигуну 6 розряду у ВАТ «Мотор Січ» Запорізький моторобудівний завод; з 28.12.2017 по 31.10.2018 на посаді техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден (планера та двигунів) 6 розряду у ПАТ «Авіакомпанія Константа»; з 28.12.2017 по 05.08.2019 на посаді техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден (планера та двигунів) 6 розряду у ПАТ «Авіакомпанія Константа» та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років, із зниженням пенсійного віку, як працівнику зайнятому повний робочий день на посадах інженерно-технічного складу авіації, відповідно до пункту «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до органу Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки мав необхідний стаж роботи, який дає право на призначення зазначеного виду пенсії. Водночас, орган Пенсійного фонду України прийняв оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача необхідного стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним, із посиланням на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №280/3934/22; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому посилається на те, що 11.08.2020 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років. За результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 12.08.2020 № 25. Так, було зазначено, що страховий стаж позивача склав 19 років 5 місяців 22 дні. До загального страхового стажу позивача не зараховано період з 2004 року, оскільки прізвище, зазначене в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, не співпадає з даними його паспорту. Також, не зараховано період навчання позивача з 01.09.1982 по 05.06.1985, оскільки зазначене прізвище в дипломі НОМЕР_1 не відповідає даним паспорту. Окремо зазначено, що для призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, як працівнику інженерно-технічного складу авіації, необхідно надати уточнюючу довідку за формою, визначеною постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Зазначає, що в матеріалах справи міститься паспорт громадянина України, який належить позивачу. В даному паспорті зазначені ПІБ позивача, а саме « ОСОБА_1 ». При цьому, диплом НОМЕР_2 виданий « ОСОБА_2 ». Таким чином, в цих документах зазначені різні прізвища. Відтак, відсутні підстави вважати, що диплом НОМЕР_2 належить саме позивачу. З приводу зарахування періоду з 2004 року, то як зазначає сам позивач, такий період трудової діяльності позивача вже зараховано та внесено відповідні зміни до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державне соціального страхування задля приведення їх у відповідність до паспорту позивача. Щодо неврахування наданих позивачем уточнюючих довідок від 25.07.2019 № 811 та від 23.09.2016 № АК/2511 зауважує, що такі довідки не відповідають формі уточнюючої довідки, яка викладена в Додатку № 5 постанови КМУ від 12.08.1993 № 637, а тому відсутні законні підстави для їх врахування. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

09.08.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №30631), в якій він заперечує проти доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та просить задовольнити позов.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.08.2020 № 25, прийнятим за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.08.2020, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. В обґрунтування рішення зазначено про те, що страховий стаж позивача складає 19 р. 5 міс. 22 дн. При цьому, до страхового стажу не зараховано період з 2004 року, оскільки прізвище, зазначене в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, не співпадає з даними його паспорту. Також, не зараховано період навчання, оскільки зазначене прізвище в дипломі НОМЕР_1 не відповідає даним паспорту. Крім того зазначено, що надані довідки від 25.07.2019 № 811 та від 23.09.2016 № АК/2511 не відповідають вимогам законодавства та потребують додаткового уточнення та оформлення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Незгода із зазначеним рішенням зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Підстави призначення пенсій за вислугу років визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Так, відповідно до статті 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу. (ст. 52 Закону № 1788-XII).

Пунктом «в» статті 54 (в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

В той же час, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Відповідно до положень ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«…в) інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:

чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;

жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах….».

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 затверджено Перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до зазначеного Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, авіаційні техніки (механіки, мотористи) всіх найменувань.

Право на пенсію за вислугу років мають зазначені в цьому Переліку працівники, які безпосередньо зайняті повний робочий день на роботах по оперативному іперіодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден (крім працівників, зайнятих на зазначених роботах поза аеродромними умовами в спеціально обладнаних приміщеннях) на підприємствах, в об`єднаннях, льотно-випробних (контрольно-випробних) підрозділах військових частин і підприємств системи Міністерства оборони, МВС і КДБ колишнього Союзу РСР, Міністерства Оборони, МВС і СНБ України (вільнонайманий склад), науково-дослідних та авіаційно-спортивних організаціях, а також у льотних і навчально-льотних загонах навчальних закладів авіації.

Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджується довідками, виданими відповідними підприємствами, об`єднаннями й організаціями.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом досліджено трудову книжку позивача та встановлено, що в ній, серед іншого, містяться такі записи:

01.09.1982 зарахований курсантом на навчання до Слов`янського авіаційного технічного училища цивільної авіації;

09.02.1985 закінчив навчання;

17.01.2001 прийнятий до АК авіатехніком по літаках і двигунах 5 розряду (ВАТ «Мотор Січ»);

14.03.2005 звільнений за власним бажанням;

28.03.2005 прийнятий в Авіакомпанію Ілліч-Авіа авіаційним техніком по планеру та двигуну інженерно-технічної служби (ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»);

12.11.2007 звільнений за власним бажанням;

15.11.2007 прийнятий в Авіакомпанію «Мотор Січ» авіаційним техніком по радіообладнанню 6 розряду (ВАТ «Мотор Січ»);

01.02.2008 переведений авіаційним техніком по планеру та двигуну 6 розряду;

19.09.2016 звільнений за власним бажанням;

28.12.2017 прийнятий на посаду техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден (ПАТ «Авіакомпанія Константа»);

31.10.2018 звільнений за власним бажанням;

21.11.2018 прийнятий на посаду техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден (ПАТ «Авіакомпанія Константа»);

05.08.2019 звільнений за власним бажанням.

Стосовно не зарахування до стажу позивача періоду навчання слід зазначити про таке.

Частиною третьою статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом «д» вказаної норми встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною першою статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом з трудової книжки позивача встановлено, що з 01.09.1982 по 09.02.1985 він навчався у Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації, а з 11.02.1985 його прийнято авіамеханіком-стажером до Запорізького об`єднаного авіазагону управління Цивільної авіації.

Проте, суд звертає увагу на наступне.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на них (ч. 2 ст. 7 Закону №1788-ХІІ). Їх особливістю є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю або специфічних умов праці.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №520/11152/16-а.

В свою чергу, п. «в» ст. 54 Закону № 1788 надає право на пенсію за вислугою років інженерно-технічному складу за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, пільгові умови пов`язані саме з умовами праці такого працівника, а не отриманою спеціальністю.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 не передбачено зарахування періоду навчання, зокрема, авіаційних техніків (механіків, мотористів) всіх найменувань до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, суд доходить висновку, що період навчання позивача в Слов`янському авіаційному технічному училищу цивільної авіації підлягає зарахуванню лише до загального трудового стажу, а не пільгового, який дає право на пенсійне забезпечення за п. «в» ст. 54 Закону № 1788.

При цьому, посилання відповідача на те, що зазначене прізвище в дипломі НОМЕР_1 не відповідає даним паспорту позивача, суд відхиляє та звертає увагу органу Пенсійного фонду на те, що період навчання позивача підтверджений записами у його трудовій книжці. Відповідачем не заперечується достовірність вищезазначених записів у трудовій книжці позивача, а судом не встановлено недостовірності вказаних записів та трудової книжки в цілому, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

В той же час, суд також зауважує, що зарахуванню до стажу позивача підлягає період навчання з 01.09.1982 по 09.02.1985 (у відповідності до записів трудової книжки), а не по 05.06.1985 (по дату, якою видано диплом), оскільки саме трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж особи.

Стосовно не зарахування до спеціального стажу позивача періодів його роботи авіатехніком суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.08.2020 № 25 надані позивачем довідки від 25.07.2019 № 811 та від 23.09.2016 № АК/2511 не відповідають вимогам законодавства та потребують додаткового уточнення та оформлення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом досліджено:

довідку від 23.09.2016 № АК/2511, видану ПАТ «Мотор Січ», відповідно до якої позивач з 17.01.2001 по 14.03.2005 працював в Авіакомпанії ВАТ «Мотор Січ» авіаційним техніком по літаках і двигунах 5 розряду та був безпосередньо зайнятий повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден. На підставі Переліку, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418, п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дана робота дає право на пенсію за вислугу років. Підстава: особова справа, картка форми Т-2 та штатний розклад. Довідка має вихідні реквізити (дату, номер), її підписано керівником та інспектором по кадрах; крім того, на ній міститься кутовий штамп та печатка підприємства-роботодавця;

довідку від 06.03.2020 № 286, видану ПрАТ «ММК ім. Ілліча», відповідно до якої позивач з 28.03.2005 по 12.11.2007 працював повний робочий день та виконував роботу, яка зараховується до загального стажу роботи в службі управління повітряним рухом при призначенні пенсій. Довідка має вихідні реквізити (дату, номер), її підписано керівником, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів; крім того, на ній міститься печатка підприємства-роботодавця;

довідку від 23.09.2016 № АК/2512, видану ПАТ «Мотор Січ», відповідно до якої позивач з 15.11.2007 працював в Авіакомпанії ВАТ «Мотор Січ» авіаційним техніком по радіообладнанню 6 розряду, з 01.02.2008 переведений авіаційним техніком по планеру та двигуну 6 розряду, 19.09.2016 звільнений за власним бажанням. Весь період роботи був безпосередньо зайнятий повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден. На підставі Переліку, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418, п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дана робота дає право на пенсію за вислугу років. Підстава: особова справа, картка форми Т-2 та штатний розклад. Довідка має вихідні реквізити (дату, номер), її підписано керівником та інспектором по кадрах; крім того, на ній міститься кутовий штамп та печатка підприємства-роботодавця;

довідку від 25.07.2019 №811, видану ПрАТ «Авіакомпанія Константа», відповідно до якої позивач, зокрема, з 28.12.2017 по 31.10.2018, з 21.11.2018 по день видачі довідки працював на посаді техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден. Був безпосередньо зайнятий повний робочий день на роботах з оперативного і періодичного аеродромного технічного обслуговування повітряних суден. На підставі Переліку, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418, п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дана робота дає право на пенсію за вислугу років. Довідка має вихідні реквізити (дату, номер), її підписано першим заступником генерального директора; крім того, на ній міститься печатка підприємства-роботодавця.

Отже, за формою та змістом вказані довідки відповідають вимогам чинного законодавства.

Більш того, у спірному рішенні відповідач лише вказує, що надані позивачем довідки не відповідають вимогам законодавства, проте не конкретизує, у чому ця невідповідність полягає.

Слід зазначити, що у відзиві на позов відповідач зазначає, що період роботи позивача з 2004 року вже зараховано до його страхового стажу та внесено відповідні зміни до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державне соціального страхування задля приведення їх у відповідність до паспорту позивача. Проте, надані до справи розрахунки страхового стажу цю інформацію не підтверджують.

Отже, враховуючи, що зайнятість ОСОБА_1 повний робочий день на роботі, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, у періоди з 17.01.2001 по 14.03.2005; з 28.03.2005 по 12.11.2007; з 15.11.2007 по 19.09.2016; з 28.12.2017 по 31.10.2018; з 21.11.2018 по 05.08.2019 підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про те, що відповідачем протиправно не враховано дані періоди до пільгового стажу позивача.

Наведене зумовлює висновок суду про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.08.2020 № 25.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати період навчання позивача з 01.09.1982 по 09.02.1985 до його страхового стажу, періоди роботи з 17.01.2001 по 14.03.2005; з 28.03.2005 по 12.11.2007; з 15.11.2007 по 19.09.2016; з 28.12.2017 по 31.10.2018; з 21.11.2018 по 05.08.2019 до страхового стажу та до стажу за Переліком посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418.

Проте, оскільки зазначені періоди ще не зараховано до спеціального стажу позивача, і, відповідно, розрахунку його спеціального стажу у матеріалах справи не міститься, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років, як передчасної.

Однак, суд вважає за необхідне, для захисту прав позивача, вийти за межі позовних вимог, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 11.08.2020 та прийняти рішення за результатами її розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У силу вимог частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.08.2020 № 25.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) зарахувати період навчання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.09.1982 по 09.02.1985 до страхового стажу, періоди роботи з 17.01.2001 по 14.03.2005; з 28.03.2005 по 12.11.2007; з 15.11.2007 по 19.09.2016; з 28.12.2017 по 31.10.2018; з 21.11.2018 по 05.08.2019 до страхового стажу та до стажу за Переліком посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про призначення пенсії від 11.08.2020 та прийняти рішення за результатами її розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення складено та підписано 14.12.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко