Справа № 620/5585/22
Суддя: Виноградова Д.О.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/5585/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Сапфір-М.М.» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «Сапфір-М.М.» (далі також позивач, ФГ «Сапфір-М.М.») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), у якому просить суд:

-визнати незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області щодо непідтвердження ФГ «Сапфір-М.М.» статусу єдиного податку четвертої групи;

-зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області внести Фермерське господарство «Сапфір-М.М.» до реєстру платників єдиного податку, як платника четвертої групи з 1 січня 2022 року та надати йому документальне підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач протягом значного періоду свого існування з 2015 року був платником єдиного податку четвертої групи. З метою підтвердження свого статусу платника єдиного податку четвертої групи позивач подав контролюючому органу усі необхідні документи в електронному кабінеті платника, натомість, відповідач листом від 21.06.2022 повідомив ФГ «Сапфір-М.М.» про неможливість перебування платником єдиного податку четвертої групи у 2022 році з огляду на наявність у фермерського господарства боргу у сумі 467134,58 грн. Позивач не погоджується із діями Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо відмови у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2022 році, виключенням запису про останнього із Реєстру платників єдиного податку, вважає їх незаконними та необгрунтованими, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника ГУ ДПС у Чернігівській області надійшов відзив, в якому позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що за Фермерським господарством «Сапфір-М.М.» рахується податковий борг по коду бюджетної класифікації доходів 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 467134,58 грн, а відтак, відповідно до норм пп.291.5-1.3.п.291-5-1 ст. 291 Податкового кодексу України не може бути платником податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового борг, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили. Таким чином, підприємство позивача не може бути платником єдиного податку четвертої групи та переходить на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом враховано таке.

Фермерське господарство «Сапфір-М.М.» зареєстроване як юридична особа 26.05.2008 (), є платником податку на додану вартість та здійснює основний вид економічної діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГ «Сапфір-М.М.» є платником єдиного внеску.

Довідками Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.03.2015 № 194/10/25-06-15-018, від 20.04.2016 №49/10/25-06-15-018, від 15.02.2017 №23/10/25-06-12-018, від 13.03.2019 №3841/10/25-01-53-05-06, від 26.02.2020 №2450/10/25-01-53-04-21 та від 21.05.2021 №1918/АП/25-01-18-08-18 підтверджується, що з 2015 року Фермерське господарство «Сапфір-М.М.», , мало статус платника єдиного податку четвертої групи, відповідно до розділу XIV глави 1 Податкового кодексу України № 2755-IY від 02.12.2010 із змінами і доповненнями (а.с.51-56)

З метою підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік позивач подав контролюючому органу такі документи: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, що підтверджується квитанцією від 18.02.2022; відомості про наявність земельних ділянок, що підтверджується квитанцією від 18.02.2022 року; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік, що підтверджується квитанцією від 20.02.2022 року.

Натомість, Головне управління ДПС у Чернігівській області листом від 21.06.2022 №3262/6/2501-18-08-15 повідомило позивача, що станом на 01.01.2022 за ним рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 467134,58 грн, з огляду на що Головне управління ДПС у Чернігівській області відмовляє ФГ «Сапфір-М.М.» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2022 році (а.с.40).

Позивачем 02.08.2022 направлено листа №02-08-22-1 начальнику Головного управління ДПС у Чернігівській області про те, що ним оскаржено до суду усі податкові повідомлення рішення, на підставі яких позивачу нарахований податковий борг (а.с.41-47).

Вважаючи дії Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо відмови у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2022 році, виключенням запису про останнього із Реєстру платників єдиного податку протиправними, позивач звернувся до суду

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, при цьому правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені Розділом XIV цього кодексу (статті 291-300).

Відповідно до п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.

Пунктом 298.1 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано порядок переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Відповідно до підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

При цьому підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що з метою підтвердження статусу платника єдиного податку такий платник податку повинен подати контролюючому органу визначений підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України перелік документів до 20 лютого поточного року.

Згідно матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо подання позивачем усіх необхідних документів для підтвердження у 2022 році статусу платника єдиного податку четвертої групи. Так, у листі Головного управління ДПС у Чернігівській області від 21.06.2022 №3262/6/2501-18-08-15 відсутні зауваження щодо подання чи оформлення позивачем відповідних документів.

Відповідач посилається на норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5 1 статті 291 Податкового кодексу України, згідно якого не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи: суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Наведена обставина стала єдиною підставою для прийняття відповідачем рішенням про відмову позивачу у набутті статусу платника єдиного податку 4 групи на 2022 рік.

Проте, доводи контролюючого органу про наявність податкового боргу у позивача, як підстава відмови у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи з посиланням на норми п.п.291.5-1.3 ст. 291 ПК України суд вважає помилковими, оскільки ці норми встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Суд звертає увагу, що наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих, хто вперше набуває цей статус. У даному випадку іде мова про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування, оскільки позивач вже мав цей статус, що підтверджується даними відповідних довідок та інформаційних листів, які наявні у матеріалах справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.02.2019 у справі №804/3117/17, від 26.02.2019 у справі №816/513/17, від 05.03.2019 у справі №818/606/17, від 19.04.2019 у справі №822/2037/18, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому суд зауважує, що порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до п.299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п.299.2 ст.299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Як передбачає пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Таким чином, випадки анулювання реєстрації платником єдиного податку чітко окреслені п. 299.10 ст. 299 ПК України, є вичерпними та перелік таких підстав, їхній зміст та документальне підтвердження наявності таких підстав у діяльності суб`єкта господарювання не підлягають розширеному трактуванню як з боку платників податку, так і з боку контролюючих органів.

Суд наголошує, що серед випадків, визначених у ст. 299 ПК України, відсутня така підстава для анулювання реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку четвертої групи, як наявність податкового боргу станом на 1 січня звітного року.

У разі наявності в контролюючого органу підстав вважати, що позивач не може бути платником єдиного податку, він згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України може прийняти рішення про анулювання реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №816/543/17 та від 29.03.2018 у справі №804/2321/17.

Як встановлено судом, в рішенні відповідача, що оформлене листом від 21.06.2022 №3262/6/2501-18-08-15, Головне управління ДПС у Чернігівській області не зазначає про наявність жодної із підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 ПК України для анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2022 року.

Отже, відсутність рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи свідчить про не доведення податковим органом дотримання ним як суб`єктом владних повноважень способу реалізації владних управлінських функцій, а також доводить безпідставність та протиправність дій податкового органу щодо не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2022 році.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що відмовляючи Фермерському господарству «Сапфір-М.М.» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2022 році Головне управління ДПС у Чернігівській області діяло протиправно.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням вимог частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ФГ «Сапфір-М.М.» шляхом: - визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо відмови Фермерському господарству «Сапфір-М.М.» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2022 році; - зобов`язання Головного управління ДПС у Чернігівській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо Фермерського господарства «Сапфір-М.М.» як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та надати Фермерському господарству «Сапфір-М.М.» відповідний витяг (довідку) з реєстру платників єдиного податку четвертої групи в 2022 році.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, документально підтверджені понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн підлягають стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фермерського господарства «Сапфір-М.М.» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо відмови Фермерському господарству «Сапфір-М.М.» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2022 році

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо Фермерського господарства «Сапфір-М.М.» як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та надати Фермерському господарству «Сапфір-М.М.» відповідний витяг (довідку) з реєстру платників єдиного податку четвертої групи в 2022 році.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Фермерського господарства «Сапфір-М.М.» судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фермерське господарство "Сапфір-М.М." вул. Гагаріна, 24, с.Хоробичі, Городнянський район, Чернігівська область,15122 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області вул. Реміснича, буд.11, м.Чернігів,14000 .

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2022 року.

Суддя Д.О. Виноградова