Справа № 640/21257/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Київ №640/21257/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю представників (самопредставників):

позивача - адвоката Базі Я.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного прова-дження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроноспан УА" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним і скасування рішення від 06.09.2019 № у частині та вимоги від 06.09.2019 № про сплату боргу у частині,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним і скасування:

- рішення від 06.09.2019 № про застосування штрафних санкцій за донара-хування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині нарахування штрафної санкції в сумі 169861,20 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2019 № у частині сплати недоїмки в сумі 339722,33 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2019 повернуто без розгляду заяву позивача від 26.11.2019 про збільшення розміру позовних вимог.

Підставою позову є неправомірність оспорюваних рішень. Позивач зазначає, що об`єк-тивно не міг застосувати понижуючий коефіцієнт при нарахуванні єдиного внеску у березні 2015р., оскільки чинним на той час законодавством не передбачалось зазначення у звіті такої інформації. У подальшому позивач скористався своїм правом і виправив суму єдиного внеску у звіті за квітень 2015р., що не суперечить законодавству. Вважає безпідставним застосування штрафних санкцій, оскільки сплатив суму єдиного внеску відповідно до звіту за березень 2015р., а виправлення у звіті за квітень 2015р. не можуть вважатись самостійним донараху-ванням єдиного внеску.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з огляду на результати перевірки, якою встановлено нарахування і сплату єдиного внеску в заниженому розмірі. Зазначає, що законодавством не передбачено перерахунок єдиного внеску за минулий період з метою застосування понижуючого коефіцієнта.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив дублює висновки акта перевірки і не містить спростувань доводам позивача. У підтвердження обґрунтованості своїх доводів послався на ряд висновків Верховного Суду.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримала позов з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача не визнала позов, пославшись на результати перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові до-кази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що відповідач провів планову виїзну перевірку позивача з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2019, результати якої оформив актом від 13.08.2019 №136/28-10-48-14/33273907.

Перевіркою встановлено, що у звіті з єдиного внеску за березень 2015р. позивач не застосовував понижуючий коефіцієнт, помилок при нарахуванні єдиного внеску перевіркою не встановлено. Натомість, у звіті за квітень 2015р. позивач вніс виправлення та зменшив суму єдиного внеску за попередній період на 339722,33 грн. з метою застосування понижуючого коефіцієнта.

Відповідач дійшов висновку про заниження позивачем єдиного внеску на загальнообо-в`язкове державне пенсійне страхування на загальну суму 345079,52 грн., у т.ч. за березень 2015р. на суму 339722,33 грн.

За наслідками перевірки відповідач прийняв рішення від 06.09.2019 №, яким нарахував позивачу 172539,76 грн. штрафних санкцій, у т.ч. 169861,20 грн. за заниження єдиного внеску на суму 339722,33 грн. за квітень 2015р.

Також, відповідач виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2019 №, якою визначено позивачу до сплати 345079,52 грн. єдиного внеску, у т.ч. 339722,33 грн. за квітень 2015р.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння єдиного внеску на загальнообо-в`язкове державне соціальне страхування і стосуються правомірності оспорюваних рішень у частині визначення недоїмки за квітень 2015р. і нарахування штрафних санкцій за цей період.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393), (далі - Інструкція №449).

Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який згідно із ст. 4, ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VІ зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Із 13.03.2015 набрав чинності Закон України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці".

Цим Законом доповнено розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VІ пунктом 9-5, яким визначено, що по 31.12.2015 при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п`ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови: а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу; б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік; в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік. Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Отже, можливість застосування понижуючого коефіцієнта обумовлена виконанням позивачем виключно наведених вище вимог, інших вимог законодавством не встановлено. Відтак, якщо роботодавцем здійснюється донарахування сум єдиного внеску до розміру мінімальної заробітної плати, то коефіцієнт не застосовується тільки до суми різниці між мінімальною заробітною платою і фактично нарахованою заробітною платою (оскільки така різниця не може вважатися заробітною платою). Обмежень для застосування понижуючого коефіцієнту для інших сум нарахованої заробітної плати не передбачено.

Аналогічного правового висновку дійшла колегія суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 13.09.2017 справа №826/14067/16 (К/800/20862/17).

Право позивача на застосування понижуючого коефіцієнта за березень 2015р. відпові-дачем не оспорюється. Суть спору полягає у тому, чи правомірно позивач вніс виправлення у звітність з єдиного внеску за попередній період з урахуванням застосування понижуючого коефіцієнта.

При вирішенні справи суд враховує висновки Верховного Суду у справі від 12.02.2019 у справі №813/2111/16 у подібних правовідносинах, який зазначив, що чинним до травня 2015р. законодавством не було передбачено можливості зазначити у звіті інформацію про застосу-вання платником єдиного внеску понижуючого коефіцієнту та його розмір; лише з набранням чинності наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.04.2015, "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообо-в`язкове державне соціальне страхування" стало можливим зазначати у звіті про застосування платником понижуючого коефіцієнту. Процедура виправлення помилок передбачена розділом V цього Порядку, та рядками 6 та 7 у таблиці 1 Звіту з ЄСВ, що і було зроблено позивачем при поданні звіту за травень 2015 року. При цьому, слід вказати, що контролюючим органом не наведено жодної норми законодавства, яка б забороняла платникам єдиного внеску, у разі незастосування у попередніх періодах при обчисленні розміру єдиного внеску понижуючого коефіцієнту, коригувати такі показники у наступних періодах.

Під час розгляду цієї справи відповідач не зазначив правових підстав для обмеження права платника єдиного внеску щодо врахування понижуючого коефіцієнта у наступних звітних періодах, якщо такий не був врахований ним, а також заборону платнику єдиного внеску для внесення виправлень до звітності за минулі звітні періоди з метою врахування такого коефіцієнта.

Враховуючи висновки Верховного Суду, актуальність і застосовність яких відповідачем спростоване не було, суд дійшов висновку про правомірність внесення позивачем виправлень у звітність з єдиного внеску за березень 2015р. на суму 339722,33 грн. і не допущення ним заниження сум єдиного внеску у вказаному розмірі.

Отже, висновки перевірки щодо неправомірності внесення позивачем виправлень і заниження ним сум єдиного внеску на 339722,33 грн. є помилковими і необґрунтованими, а відтак оскаржувані рішення в оспорюваній позивачем частині винесені безпідставно, чим порушили майнові права позивача.

Підсумовуючи, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроноспан УА" повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Офісу великих платників податків ДПС від 06.09.2019 № у частині нарахування штрафної санкції в сумі 169861,20 грн.

3. Визнати протиправною і скасувати вимогу Офісу великих платників податків ДПС про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2019 № у частині сплати недоїмки в сумі 339722,33 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кроноспан УА"

45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, буд. 20, .

Відповідач: Офіс великих платників податків ДПС;

04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11Г, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко