Справа № 380/7261/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7261/22 пров. № А/857/13467/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Братичак У.В.), ухвалене у письмовому провадженні в м.Львові 22 серпня 2022 року у справі №380/7261/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

06.05.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійною фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземним роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.10.2019 по 26.01.2021 та відмови у перерахунку пенсії відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 16.03.2021 (дата призначення пенсії по інвалідності); - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 16.03.2021, зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.10.2019 по 26.01.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 періоду роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.09.2020 по 26.01.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 період роботи з 01.09.2020 по 26.01.2021 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» та здійснити перерахунок і виплату його пенсії з врахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2022. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи підтверджується трудовою книжкою. Суд першої інстанції вказав, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Суд першої інстанції зазначив, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Суд першої інстанції вказав, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи. Суд першої інстанції, також, зазначив, що період роботи позивача з 01.10.2019 по 31.08.2020 вже зарахований позивачу до його страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1, що не заперечується сторонами, а тому вказаний період не є спірним. Щодо дати, з якої пенсія позивача підлягає перерахунку, суд першої інстанції зазначив, що позивач з заявою про перерахунок пенсії звернувся 09.02.2022, отже, набув право на перерахунок з 01.02.2022, а тому, відповідачем правильно визначена дата, з якої пенсія ОСОБА_1 підлягала перерахунку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент призначення пенсії Пенсійний фонд зобов`язаний був призначити пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу період роботи з 01.10.2019 по 26.01.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля». Скаржник вказує, що фактично з 16.03.2021 отримував пенсію у меншому розмірі ніж мав б отримувати та зазначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну сплату таких, або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Скаржник вважає, що наявні правові підстави для перерахунку пенсії з моменту призначення 16.03.2021.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області апеляційну скаргу мотивує тим, що оскільки, страхові внески ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» за січень 2021 (26.01.2021 дата звільнення з роботи) не надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії (дата звернення за призначенням пенсії 16.04.2021), тому були відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з дати її призначення (16.03.2021). Скаржник вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 є правомірними, такими, що відповідають чинному законодавству України.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 16.04.2021 ОСОБА_1 звернувся у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності та пакетом документів.

За результатами розгляду заяви та поданих документів, ОСОБА_1 призначено пенсію по III групі інвалідності внаслідок професійного захворювання з 16.03.2021 по 31.03.2023 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії період роботи позивача з 01.10.2019 по 26.01.2021 не зараховано до страхового стажу, до стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею, оскільки згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» Форми ОК-5 за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля».

Страховий стаж ОСОБА_1 при призначенні пенсії, обчислений по 30.09.2019, становив 18 років 11 місяців 20 днів, з них 15 років 04 місяці 27 днів пільгового (підземного) стажу за Списком № 1. Додатково, до страхового стажу зараховано 15 років на підставі положень абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058.

Оскільки, стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на обчислення пенсії згідно з положеннями статті 8 Закону № 345 та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058, становив більше 15 років, розрахунок пенсії проведено за нормами статті 8 Закону № 345, абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058, частини 1 статті 33 Закону № 1058 та з 16.03.2021 пенсія становила 7307,90 грн. (17894,75 грн. - середньомісячний заробіток *80%*50% + 150,00 грн. - надбавка на 1-го утриманця).

В подальшому 09.02.2022 ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок пенсії.

З 01.02.2022 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу та до стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею період з 01.10.2019 по 31.08.2020.

Період роботи з 01.09.2020 по 26.01.2021 не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи, оскільки згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» Форми ОК-5 за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля». Страховий стаж після перерахунку пенсії, обчислений по 31.08.2020, становить 19 років 10 місяців 20 днів, з них 16 років 03 місяці 27 днів пільгового (підземного) стажу за Списком № 1. Додатково, до страхового стажу зараховано 16 років на підставі положень абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058.

З 01.02.2022 розрахунок пенсії ОСОБА_1 проведено за нормами статті 8 Закону №345, абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону №1058, частини 1 статті 33 Закону №1058, абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону №1058 та розмір пенсії становив 14540,14 грн. (17987,67 грн. - середньомісячний заробіток *80% + 150,00 грн. - надбавка на 1-го утриманця).

З 01.03.2022 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 14675,14 грн. (17987,67 грн. -середньомісячний заробіток *80% + 150,00 грн. - надбавка на 1-го утриманця + 135,00 грн. - щомісячна доплата до пенсії відповідно до постанови КМ України від 16.02.2022 №118).

Вважаючи протиправними дії Управління щодо відмови у зарахуванні до загального та пільгового страхового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.09.2020 по 26.01.2021 у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» та перерахунку пенсії за відповідним розміром з моменту її призначення, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів забезпечує Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345-VI).

Згідно з статтею 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені розділом IV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 3 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Статтею 32 Закону №1058-IV встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту поданих апеляційних скарг, Управління не заперечує право позивача на отримання пенсії по інвалідності ІІІ групи, з врахуванням страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 та Закону №345-VI, однак вказує на неможливість зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею періоди роботи позивача за які відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля».

Так, відповідно до положень статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Пунктом 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до положень статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Відповідно до записів трудової книжки позивача від 10.04.2000 серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01.09.2020 по 26.01.2021 працював на ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» з повним робочим днем під землею. 26.01.2021 звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я.

Трудовий стаж позивача у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» підтверджено також Довідками №92 від 02.04.2021 та №460 від 16.04.2021.

Як зазначено Управлінням вказаний період роботи не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи, оскільки згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля».

Отже, фактично, внаслідок невиконання ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного (страхового) стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивачу періоду його роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 05 грудня 2019 року у справі №242/2536/16-а, від 06 липня 2020 року у справі № 242/2179/17.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, період роботи позивача з 01.10.2019 по 31.08.2020 зарахований позивачу до його страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 та проведено перерахунок пенсії з 01.02.2022 на підставі поданої позивачем заяви від 15.02.2022.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що на час призначення пенсії позивачу 16.03.2021 в Управління були наявні усі відомості щодо страхового та пільгового стажу позивача за Списком №1, разом з заявою від лютого 2022 року позивач нових (додаткових) документів не подавав, а тому як період з 01.10.2019 по 31.08.2020, так і спірний у цій справі період роботи з 01.09.2020 по 26.01.2021 мали бути враховані при призначені пенсії позивачу.

Отже, враховуючи строк звернення позивача до суду 02.05.2022 та положення статті 122 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для забезпечення ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 03.11.2021, зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.10.2019 по 26.01.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та з урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при ухвалені судового рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Щодо судового збору, то відповідно до статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 1488,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, а також на користь Держави до спеціального фонду Держави до спеціального фонду Державного бюджету України 0,60 грн. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі №380/7261/22 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійною фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземним роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.09.2020 по 26.01.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземним роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.09.2020 по 26.01.2021.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.09.2020 по 26.01.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 03.11.2021, зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.10.2019 по 26.01.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місце знаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 992 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) 40 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №21 від 02.05.2022, та 1488 грн. (тисячу чотириста вісімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції №61 від 12.09.2022.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місце знаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) на користь Держави до спеціального фонду Держави до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) 0,60 грн. (шістдесят копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник