Справа № 160/17694/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 грудня 2022 року Справа № 160/17694/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:

- визнати дії відповідача протиправними щодо відмови провести перерахунок попереднього розміру раніше нарахованої пенсії за вислугу років з 01.10.1997 р. по 01.04.2019 р., з врахуванням даних грошового атестату серія ЗС № 197063 і даних щодо грошового забезпечення за попередні 24 місяці перед звільненням з військової служби та з врахуванням змін в грошовому забезпеченні з 09.1997 р. по 01.04.2019 р.;

- зобов`язати відповідача на підставі постанов КМУ №1294 від 07.11.2007 р.; №45 13.02.2008 р. здійснити підвищення і перерахунок попереднього розміру раніше призначеної пенсії за вислугу років з 01.10.1997 р. по 01.04.2019 р. з врахуванням змін у грошовому забезпеченні всіх щомісячних надбавок, підвищень та доплат, премії та одноразових виплат та винагород за вказаний період та сплатити заборгованість, враховуючи раніше проведені виплати.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 р. позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин та надати належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для суду та відповідача.

На виконання ухвали суду від 14.11.2022 р., позивачем 13.12.2022 р. надано заяву про поновлення строків та належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для суду та відповідача.

В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначив, що у позовній заяві він оскаржує бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо перерахунку його пенсії. Відповідно до вимог Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зобов`язано перерахувати пенсію у випадку, коли він надав матеріали, які підтверджують неправильність в призначенні пенсії, а також в перерахунку пенсії після підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовців. Матеріали, що підтверджують недоотримання ним законної пенсії можуть бути надані до органу, що призначає та перераховує пенсії на любому етапі отримання пенсії після її призначення. В такому випадку ГУ ПФУ зобов`язано виплатити недоотриману суму коштів без обмеження строками. Крім того, позивач із посиланням на ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначив, що суми пенсії, не одержані пенсіонером з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Дослідивши подану позивачем заяву, суд зважає на таке.

В силу ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною першою статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач просить провести перерахунок попереднього розміру раніше нарахованої пенсії за вислугу років з 01.10.1997 р. по 01.04.2019 р.

Разом з тим, адміністративний позов подано 08.11.2022 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з порушенням шестимісячного строку на звернення до суду, визначеного статтею 122 КАС України та матеріали справи не містять доказів про наявність обставин, які перешкоджали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Відтак позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду за захистом його прав від порушень з боку відповідача, які, на його переконання, тривали до 01.04.2019 р.

Позивач вважає, що кінець шестимісячного терміну його звернення до суду за захистом його прав на перерахунок пенсії припадає на 19.04.2022 р.

Проте, суд зазначає, що та обставина, що позивач звертався до Пенсійного Фонду з приводу надання документів та відомостей щодо нарахування йому пенсії з моменту звільнення (1997 р.), не перериває та не зупиняє строків звернення до суду, який повинен обчислюватись з часу фактичного порушення прав та інтересів позивача, тобто з 1997 р.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач мав знати починаючи саме з 1997 р.

Те, що він у 2022 році звернувся із зверненнями до органів Пенсійного Фонду не змінює часу, коли він реально повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Покликання позивача, що про порушення своїх прав він дізнався лише отримавши лист-відповідь відповідача від 19.10.2021 р. є безпідставним, оскільки у справі №240/12017/19 Верховний Суд відступив від такого підходу Верховного Суду щодо обчислення строку звернення до суду і враховуючи характер спірних правовідносин дійшов висновку, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатись отримавши пенсію за відповідні періоди.

У вказаній постанові Верховного Суду, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголосила на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через байдужість не є поважною причиною пропуску строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

У зв`язку із цим, ухвалою від 14.11.2022 р. позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду.

На виконання ухвали суду від 14.11.2022 р., позивачем 13.12.2022 р. надано заяву про поновлення строків, в обґрунтування якої позивач зазначив, що він оскаржує бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо перерахунку його пенсії. Відповідно до вимог Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зобов`язано перерахувати пенсію у випадку, коли він надав матеріали, які підтверджують неправильність в призначенні пенсії, а також в перерахунку пенсії після підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовців. Матеріали, що підтверджують недоотримання ним законної пенсії можуть бути надані до органу, що призначає та перераховує пенсії на любому етапі отримання пенсії після її призначення. В такому випадку ГУ ПФУ зобов`язано виплатити недоотриману суму коштів без обмеження строками. Крім того, позивач із посиланням на ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначив, що суми пенсії, не одержані пенсіонером з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Як вже було зазначено судом, про порушення своїх прав позивач мав знати починаючи саме з 1997 р.

Позивач посилається на ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини.

Тобто, вказана норма не розповсюджуються на правовідносини з приводу ще не нарахованих сум пенсії.

Таким чином, позивач дійшов помилкового висновку, що строк звернення до суду із цим позовом є необмежений.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду та не обґрунтував неможливість вчасного звернення з цим позовом та не надав до суду доказів на підтвердження цих обставин.

Також не надано жодних інших доказів, які б свідчили про обставини пропуску строку.

Враховуючи зазначене, позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, в частині першій якої зазначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку звернення до суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суд вважає неповажними заявлені причини пропуску строку звернення до суду та повертає позовну заяву.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що повторне звернення до суду, передбачає, зокрема, надання суду належних доказів.

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена до в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко