Справа № 443/1248/22
Суддя: СЛИВКА С. І.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №443/1248/22
Провадження №2-а/443/24/22
РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 роти батальйону УПП у Закарптській області старшого лейтенанта поліції Неміш Олега Васильовича про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, інспектора 2 роти батальйону УПП у Закарптській області старшого лейтенанта поліції Неміш Олега Васильовича, в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАР №6023180 від 14.10.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, судові витрати стягнути з відповідачів.

В обґрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що згідно оскаржуваної постанови , він 14.10.2022 року о 14 годині 39 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті с.Барвінок, Ужгородського району, Закарпатської області із швидкістю 117 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним приладом «TRUCAM 0064», чим на думку інспектора , порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, а саме швидкісний режим в населених пунктах, та оскаржуваною постановою йогобуло визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Однак, у оспорюваній постанові не наведено жодного доказу на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того, йому не було роз`яснено права передбачені ст..268 КУпАП, хоча він мав намір скористатися правовою допомогою адвоката про що заявляв працівнику поліції.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.10.2022 року позовну заяву залишено без руху.

08.11.2022 року позивачем на виконання ухвали від 25.10.2022 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Ухвалою від 17.11.2022 року замінено неналежного відповідача Головне управління Національної поліції у Закарпатській області на належного Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

19.11.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи тим, що 14.10.2022 року під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп» (населений пунк с.Барвінок, Закарпатської області) за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000624 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався із швидкістю 117 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 67 км/год, порушивши п.12.4 ПДР України.

На підставі ст..35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшовши до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.12.4 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів.

Разом з тим надати відеозапис з нагрудної камери поліцейського вчинення позивачем правопорушення та фотознімку лазерного вимірювача TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000624 відповідач немає змоги, оскільки такі не зберігалися довше необхідного терміну, згідно п.3 розділу VІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з постанови серії ЕАР №6023180 від 14.10.2022 /а.с.22-23, 48/, 14.10.2022 о 14.43 год. в с.Барвінок, М06 804 км., 27, Ужгородський район, Закарпатська область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 117 км/год., при цьому перевищив встановлену швидкість на 67 км/год., швидкість вимірювалась Трукам 00624, чим порушив п.12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Згідно вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, які поза розумним сумнівом доводять вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення, зокрема матеріалів фото-, відеофіксації з яких можна було б зробити висновок про винуватість позивача, та не представлено жодних інших доказів.

Крім того, у графі 7 «До постанови додаються» не вказано про жоден доказ, який би підтверджував факт правопорушення.

Не додані такі докази представником відповідача і до відзиву на позовну заяву.

Одночасно, надаючи оцінку долученими до відзиву на позовну заяву: сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки Серія А №006694, експертному висновку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №04/05/02-2522 від 07.09.2021 року, листа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №11299/41/2/02-2018 від 04.10.2018 року, листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №22-38/49 від 01.10.2019 року, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/24855 від 30.12.2022 року (а.с.49, 50, 51, 52, 53-54, 55), то такі визначають роботу та порядок використання лазерного вимірювача швидкості TruСam LTI 20/20, який пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на його використання, однак останні жодним чином не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, а саме перевищення встановленого обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 67 км/год.

При цьому, суд зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, суд відхиляє дані зазначені у постанові, оскільки у такій не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем вказаного правопорушення, при винесенні такої повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Таким чином, суд вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідачами не подано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто не доведено правомірність оскаржуваної постанови.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови та вважає, що таку слід скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує положення ч.1 ст.139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, і вважає необхідним відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 496 гривень 20 копійок, які підтверджені квитанцією №ПН1446187 від 21.10.2022 року.

Керуючись ст.ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАР №6023180 від 14.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_2 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судових витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С.І. Сливка