Справа № 380/11571/22
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.09.2022, просила:

- визнати дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_2 , що полягають у винесенні повідомлення державного виконавця Слободи Андрія Петровича відділу примусового виконання рішень від 18.07.2022 № 69387276 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання - неправомірними;

- визнати повідомлення від 18.07.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Відділу примусовою виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи Андрія Петровича - неправомірним;

- повідомлення від 18.07.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Відділу примусовою виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи Андрія Петровича - скасувати.

Ухвалою від 31.01.2022 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 19.09.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 20.10.2022 суд витребував докази від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Ухвалою від 31.10.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 03.11.2022 суд допустив заміну первісного відповідача у справі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на належного відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №1.380.2019.000321 замінено стягувача у виконавчому листі в адміністративній справі №1.380.2019.000321, виданому Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 - ОСОБА_3 на ОСОБА_1 . Відтак, на думку позивача, відповідач повинен був відкрити виконавче провадження щодо вказаного виконавчого листа.

03.11.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що чинною є постанова про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2020, а тому виконавче провадження не може бути розпочате знову. Таким чином, пред`явлений виконавчий документ не підлягає виконанню, що свідчить про його правомірне повернення стягувачу без прийняття до виконання 18.07.2022.

01.12.2022 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

09.12.2022 позивач подала до суду заперечення на відзив на позовну заяву, в яких зазначила, що державний виконавець повинна була у відповідності до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» повторно перевірити виконання рішень боржником та в разі їх невиконання надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. Одночасно просила суд розглядати спаву у відсутності сторони позивача.

У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.04.2019 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №1.380.2019.000321 про зобов`язання Голобутівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 14.09.2018 року на черговому пленарному засіданні сесії ради та вирішити питання щодо якого звернулась ОСОБА_3 з врахуванням правової оцінки наданої у даному рішенні суду (боржник Голобутівська сільська рада; стягувач ОСОБА_3 ).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №1.380.2019.000321 замінено стягувача у виконавчому листі в адміністративній справі №1.380.2019.000321, виданому Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 - ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

У липні 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого листа №1.380.2019.000321, виданого Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019.

18.07.2022 відповідач прийняв повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яким на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист №1.380.2019.000321, виданий Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 без прийняття до виконання.

Вважаючи такі дії відповідача та повідомлення від 18.07.2022 протиправними, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Суд зазначає, що виконавчий лист №1.380.2019.000321, виданий Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 є рішенням немайнового характеру, а тому правова регламентація його виконання здійснена, зокрема, у розділі VIII Закону України «Про виконавче провадження».

У частині шостій статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Підстави для закінчення виконавчого провадження викладені у частині першій статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 11 частини першої вказаної статті виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

У частині третій статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених вказаним Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд встановив, що виконавчий лист №1.380.2019.000321, виданий Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 пред`являвся до виконання, за результатами чого державним виконавцем прийнято постанову від 23.04.2020 №59363853 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». У цій постанові державним виконавцем встановлено таке: «Рішення суду без участі боржника виконати неможливо. Державним виконавцем накладено на боржника штрафи відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення».

У подальшому, у зв`язку із заміною ухвалою суду від 28.12.2021 у виконавчому листі №1.380.2019.000321, виданому Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_1 , остання звернулася до відповідача щодо виконання цього виконавчого листа. Натомість відповідач повідомленням від 18.07.2022 на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист №1.380.2019.000321, виданий Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 без прийняття до виконання.

Оцінюючи правомірність повернення відповідачем без прийняття до виконання виконавчого листа №1.380.2019.000321, виданого Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Суд звертає увагу на положення абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених вказаним Законом.

Частиною першою статті 41 вказаного Закону визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, встановивши факт закінчення виконавчого провадження щодо виконавчого листа №1.380.2019.000321, виданого Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019, враховуючи відсутність судового рішення про визнання незаконною чи скасування закінчення виконавчого провадження №59363853, суд погоджується із позицією відповідача щодо наявності підстав повернення такого виконавчого листа без прийняття до виконання у відповідності до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, доводи позивача у запереченнях на відзив на позовну заяву щодо невиконання державним виконавцем вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» при закінченні виконавчого провадження №59363853 суд не бере до уваги, оскільки позивач не оскаржує постанову про закінчення виконавчого провадження №59363853 від 23.04.2020.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа 1.380.2019.000321, виданого Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 шляхом прийняття повідомлення від 18.07.2022.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Мричко Н.І.