Справа № 380/10381/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2022 року

Київ

справа №380/10381/20

адміністративне провадження №К/990/34770/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №380/10381/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2022 до суду надійшла касаційна Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - скаржник, Західне МРУ ДПС), направлена до суду поштою 06.12.2022.

Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували підпункти 14.1.71, 14.1.219 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Міжнародний стандарт бухгалтерського обліку 2 «Запаси» без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.02.2020 у справі №440/1503/19.

При цьому у касаційній скарзі лише приведено витяг із зазначеної постанови Верховного Суду з окремим виділенням висновку, в якому суд погодився із судами попередніх інстанцій, що ціна реалізації готової продукції для фізичних осіб-підприємців не є ринковою ціною та не відповідає звичайній ціні, а реалізація товару нижче виробничої собівартості призвела до визначення бази оподаткування на рівні цієї собівартості та, як наслідок, для донарахування податку на додану вартість.

Однак, такі доводи приведені скаржником безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову в цій частині.

Зокрема, ГУ ДПС не наводить обґрунтування застосовності висновку у приведеній ним справі №440/1509/19 до спірних правовідносин, враховуючи, що у цій справі суди встановили, що податковий орган не надав за процедурою, встановленою пунктом 13 Указу Президента України від 23.07.1998 №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», жодних доказів того, що договірна ціна продажу позивачем власної продукції не відповідала рівню звичайних (ринкових) цін. Натомість, позивач до матеріалів справи лист Головного управління статистики у Львівській області із відомостями про середні ціни на картоплю у лютому 2020 року.

При цьому при вирішенні спору у цій справі суди попередніх інстанцій врахували висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16.12.2019 у справі №200/12345/18-а, від 05.01.2021 у справі №160/6018/19, від 29.07.2021 у справі №460/87/20. У касаційній скарзі ГУ ДПС не наводить доводів, чому ці висновки є незастосовними до обставин цієї справи.

Обґрунтовуючи подібність правовідносин у цій справі (№380/10381/20) та у справі №440/1503/19, скаржник вказує, що в обох справах позивач реалізував товар нижче собівартості. Водночас, за змістом оскаржуваних судових рішень у цій справі суди встановили, що підставою для висновку контролюючого органу про порушення ТОВ «Агро Л В Лімітед» податкового законодавства слугувало те, що платник податків реалізував картоплю за цінами, нижчими за справедливу вартість. Протилежних доводів касаційна скарга не містить.

Крім того, за наслідками аналізу Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 2 «Запаси», 41 «Сільське господарство» суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог в цій частині також через те, що ГУ ДПС некоректно порівнювало договірну ціну на дату продажу (лютий 2020 року) із справедливою вартістю, яка склалася на дату балансу (серпень 2020 року), оскільки виробнича собівартість не відповідає справедливій вартості. Однак, доводів щодо неправильного застосування судами зазначених норм права касаційна скарга не містить.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про задоволення позову має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для відмови у їх задоволенні. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Зазначене у сукупності свідчить про неузгодженість доводів касаційної скарги з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами у цій справі та їх висновкам, що унеможливлює відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Довід скаржника, що Верховний Суд відповідно до ухвали від 16.06.2020 у справі №380/11576/20 відкрив касаційне провадження за скаргою ГУ ДПС, підлягає відхиленню. Суд формує висновок про достатність/недостатність приведеного скаржником обґрунтування для відкриття касаційного провадження за результатами оцінки обставин кожної конкретної справи у взаємозв`язку із відповідними доводами, що містяться у касаційній скарзі.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №380/10381/20 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надання уточненої касаційної скарги, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.В. Дашутін М.М. Яковенко