Справа № 306/325/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 306/325/22 пров. № А/857/14997/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

за участю представників сторін

від позивача Борсенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України безпеки на транспорті на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 року (головуючий суддя Ганчак Л.Ф., м. Свалява) у справі № 306/325/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державної служби України безпеки на транспорті про скасування п`ять постанов про адміністративне правопорушення відносно нього.

Позов обґрунтовує тим, що його було притягнуто до адмінвідповідальності за ч.2 ст.132-1 КпАП України, за те що, за адресою на автодорозі М-22, км 74+810, Полтавська область, він допустив рух транспортного засобу (SHACMAN SX3318- DT366, ДНЗ BC3884ІВ) із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. З даними постановами позивач не погоджується, так як вважає, що не вчиняв правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, бо фактична маса транспортного засобу не перевищила нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України. Вважає, що постанови складені з порушеннями вимог КУпАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджені Наказом інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, а викладені в них обставини не відповідають дійсності. Також як вбачається з інформації на офіційному сайті УКРАВТОДОР http://wim.in.ua/, що у разі виявлення порушень розумна Система автоматично формує штраф та відправляє вказівку зупинитися. Водій перевантаженого транспортного засобу повинен направитися до спеціального пункту, де розвантажить зайву вагу. З постанови чітко випливає, що водієві не було надіслано вказівки зупинитися навіть протягом доби і він продовжував рух. Вважає, що оскаржувані постанови не містять інформації про результати зважування, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів наданій ділянці автомобільної дороги. Позивач наводить мотиви неправильності складання постанови з Інструкцією, тощо. Крім цього на офіційному вебсайті відсутня і сама постанова в електронній формі. Отже, вважає, що в оскаржуваних постановах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, працівниками державної служби України з безпеки на транспорті не в повній мірі встановлено необхідні для вирішення справи обставини.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови: серії ВМ №00002225 від 08.12.2021року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00грн.; серії ВМ №00008449 від 18.01.2022року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00грн.; серії ВМ №00008496 від 19.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00грн.; серії ВМ №00008502 від 19.01.2022року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00грн.; серії ВМ №00008534 від 19.01.2022року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000,00грн. Провадження у зазначених справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2ст.132-1 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що у спірних постановах наявна інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі, зафіксовано правопорушення та результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення. Автоматична фіксація не передбачає здійснення інспектором розрахунків. Вказує, що кожна оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають усім критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП України як Законом України. При цьому, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах. Звертає увагу, що судом першої інстанції помилково вказано, що вага на даній ділянці має бути в межах 10000 кг, враховуючи те, що в усіх випадках правопорушень мало місце перевищення нормативного навантаження на здвоєні осі 16 т відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху (посилання на пункт якраз і зазначено в кожній постанові).

Представник позивача в судовому засіданні проти поданої апеляційної скарги заперечує. Просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Відносно позивача було складено наступні постанови про притягнення до адмінвідповідальності:

постанова серії ВМ №00002225 від 08.12.2021р. Головного спеціаліста відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Тимощука А.М. - за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51000.00 грн. за те, що 08.12.2021 року о 15.10 год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу (SHACMAN SX3318- DT366, ДНЗ BC3884ІВ) із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 38,5 % (10.384 тон);

постанова серії ВМ №00008449 від 18.01.2022 р. старшого державного інспектора відділу впроваджень систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю)за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. - за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 51000.00 грн , за те, що 21.11.2021 року о 09.10.год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, він допустив рух транспортного засобу (SHACMAN SX3318- DT366, ДНЗ BC3884ІВ) із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 42,5 % (11.155 тон);

постанова серії ВМ №00008496 від 19.01.2022 р. Головного спеціаліста відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Солодуном С.М. - за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 51000.00 грн , за те, що 01.12.2021 року о 07.44год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, він допустив рух транспортного засобу (SHACMAN SX3318- DT366, ДНЗ BC3884ІВ) із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 49,5 % (12.493 тон);

постанова серії ВМ №00008502 від 19.01.2022 року Старшого державного інспектора відділу впроваджень систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю)за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. - за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 51000.00 грн , за те, що 28.11.2021 року о 09.10 год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, він допустив рух транспортного засобу (SHACMAN SX3318- DT366, ДНЗ BC3884ІВ) із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 35,4 % (9.803 тон);

постанова серії ВМ №00008534 від 19.01.2022 року Старшого державного інспектора відділу впроваджень систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю)за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. - за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 34000.00 грн , за те, що 01.12.2021року о 14.33год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, він допустив рух транспортного засобу (SHACMAN SX3318- DT366, ДНЗ BC3884ІВ) із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 28,1 % (8.401 тон).

Згідно вказаних постанов події мали місце в період з 21.11.2021 по 01.12.2021р. Постанови винесені в період 19.01.2022р. та 20.01.2022р.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем поверхнево вчинено дії при складанні постанови про притягнення позивача до адімнівдповідальності за ч.1 ст.132,-1 КпАП України, п.22.5 ПДР з порушенням вимог ст.283 КпАП України.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (ПДР України).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, чинній на момент фіксації порушення) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до ч. 2 цієї статті перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Апеляційний суд вказує, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах, а також підтверджуються фотографіями транспортного засобу під час фіксації правопорушення, а також інформаційною карткою габаритно-вагового контролю, яка містить інформацію по результати зважування.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. №1174).

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування» (дивитися п.2.2 табл.2 по загальній вазі та табл.4 по осям).

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт-Ммакс-16%*Мфакт )/Ммакс *100%, Де Мфакт фактичне навантаження транспортного засобу, зафіксоване в автоматичному режимі, Ммакс максимально допустиме п. 22.5. Правил навантаження на строєні осі.

Колегія суддів вказує, що у спірних постановах наявна інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі, зафіксовано правопорушення та результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення. Автоматична фіксація не передбачає здійснення інспектором розрахунків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.

У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

При цьому, технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163, на підтвердження чого надано до відзиву копії сертифікатів перевірки типу, сертифікатів відповідності, а також копію експертного висновку.

Колегія суддів також вказує на помилковість висновків суду першої інстанції з посиланням на сайт Укравтодору про те, що у разі виявлення порушень розумна Система автоматично формує штраф та відправляє вказівку зупинитися, в той час як водієві не було надіслано вказівки зупинитися навіть протягом доби і він продовжував рух.

Апеляційному суду незрозуміло, яким чином суд першої інстанції встановив, що вказаний текст взагалі містився на момент фіксації адміністративного правопорушення. Апелянт наголошує, що зазначені відомості про наявність вищевказаного тексту не відповідають об`єктивній дійсності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що притягнення позивача до відповідальності відбулось відповідно до законодавства, зокрема положень КУпАП та Порядку № 1174 (в яких відсутні будь-які вимоги щодо зупинки транспортного засобу або негайного повідомлення водія про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб- сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на невідповідність оскаржуваних постанов вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 №512 (Інструкція).

Колегія суддів зазначає, що згідно п.3 Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення, а тому оскаржувані постанови в повній мірі відповідають формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

Апеляційний суд вказує, що кожна оскаржувана постанова містить наступну інформацію: 1) про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортні засоби, які зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, а також порядок оскарження постанови; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, кожна оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають усім вищенаведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП України як Законом України. При цьому, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах.

Крім того, колегія суддів зазначає, що кожна оскаржувана постанова, згідно вимог п.17 Порядку фіксації автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. №1174 (Порядок №1174), містить інформацію про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Суд першої інстанції в своєму рішенні вказує про відсутність в мотивувальних частинах постанов наступної інформації: яка є траса, по якій зафіксовано правопорушення (загального чи спеціального використання), які мають технічні характеристики транспортний засіб позивача, чому вага на даній ділянці має бути в межах 10000кг і т.п.

Щодо цього апеляційний суд зазначає, що п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) не передбачає диференціацію нормативних вагових параметрів в залежності від ділянки дороги, що унеможливлює помилкове тлумачення у вказаному аспекті. Крім того, законодавством, зокрема ст. 283 КУпАП, не встановлено вимог щодо зазначення вищевказаних даних в постанові про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у випадку, якщо Інструкцією передбачений порядок дій чи додаткові вимоги до рішення суб`єкта владних повноважень, не визначені законом та які ним безпосередньо не вимагаються, поведінка суб`єкта, який діє на виконання норм Конституції та законів України, не може бути поставлена під сумнів, а його рішення, зокрема, постанова, у випадку відповідності її Конституції України та законам України, не може бути скасована лише з міркувань, коли норми підзаконного акту передбачають інший порядок її оформлення.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при складанні постанови вперше необхідно було би попередити позивача з метою запобіганню вчинення нових аналогічних правопорушень та з метою недопущення пошкодження дорожнього покриття, оскільки попередження є окремим видом адміністративного стягнення, який не передбачено санкцією ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст.132-1 КУпАП, а тому винесені Державною службою України з безпеки на транспорті постанови відображають усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, є законними та обґрунтованими, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення слід скасувати.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст.243,310, 313, 315, 317, 321, 322,325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 року у справі № 306/325/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 08 грудня 2022 року.