Справа № 160/18839/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 грудня 2022 року Справа № 160/18839/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на його користь грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з лютого 2016 року по грудень 2017 року (включно) та індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по жовтень 2017 року (включно);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на його користь невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з лютого 2016 року по грудень 2017 року (включно);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на його користь заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по жовтень 2017 року (включно).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 р. позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

На виконання ухвали суду від 01.12.2022 р., позивачем 12.12.2022 р. надано заяву про усунення недоліків.

В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначив, що строки позивачем на звернення до суду не пропущено, оскільки в цій справі мають застосовуватися положення КЗпП України, які діяли на момент порушення прав позивача, оскільки порушення його прав щодо оплати праці відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 р. змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача. Крім того, позивач зазначив, що в силу вимог п. 1 розділу XIX КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID - 19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), не припинена, відповідно взагалі відсутні підстави для застосування строків, визначених у ст. 233 КЗпП України.

Дослідивши подану позивачем заяву, суд зважає на таке.

Згідно із ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (у редакції чинній на час звернення).

Відповідно до ч.1, абз.1 ч. 2, ч.3 ст. 122 КАС України (у редакції чинній на час звернення з позовом) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору є невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення, отже в цьому випадку має бути застосований місячний строк звернення до суду, що передбачений ст.233 КЗпП України.

Згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У позовній заяві позивач посилається на те, що під час проходження служби відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу доплату за службу в нічний час за період з лютого 2016 року по грудень 2017 року (включно) та індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по жовтень 2017 року (включно).

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із стягненням належної заробітної плати.

Відповідно до ст.233 КЗпП України (у редакції чинній на час звернення з позовом) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Таким чином, позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Таким чином, позивач повинен був дізнатися про недоплату належних йому сум грошового забезпечення у 2016 р. та 2017 р., коли отримував суми заробітної плати.

Проте, враховуючи, що спірні правовідносини виниклу у період, коли строк звернення до суду з таким позовом був необмежений (ст.233 КЗпП України) та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі, суд зазначає, що початок відліку місячного строку звернення з цим позовом пов`язується із моментом набрання чинності змін до КЗпП України (19.07.2022 р.).

Таким чином, суд не поширює нову редакцію ст.233 КЗпП щодо застосування строку звернення до суду на правовідносини, що виникли до набрання нею чинності.

Разом з тим, суд відповідно до ч.3 ст.3 КАС України застосовує чинний закон на час подання цього позову.

В обґрунтування поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначив, що в цій справі мають застосовуватися положення КЗпП України, які діяли на момент порушення прав позивача, оскільки порушення його прав щодо оплати праці відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 р. змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача. Крім того, позивач зазначив, що в силу вимог п. 1 розділу XIX КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID - 19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), не припинена, відповідно взагалі відсутні підстави для застосування строків, визначених у ст. 233 КЗпП України.

Як вже було зазначено судом, спірні правовідносини виниклу у період, коли строк звернення до суду з таким позовом був необмежений (ст.233 КЗпП України) та враховуючи принцип незворотності дії закону у часі, суд зазначає, що початок відліку строку звернення з цим позовом пов`язується із моментом набрання чинності змін до КЗпП України (19.07.2022 р.).

Отже, суд не може застосовувати положенням норм законодавства, які втратили чинність, на момент звернення позивача із цим позовом.

Суд зазначає, що дія ст. 233 КЗпП України поширює свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Тобто, позивач дійшов помилкового висновку, що строк звернення до суду регламентується положеннями КЗпП України, які діяли на момент порушення його прав, а не на момент звернення з цим позовом.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду та не обґрунтував неможливість вчасного звернення з цим позовом та не надав до суду доказів на підтвердження цих обставин.

Також не надано жодних інших доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку.

Враховуючи зазначене, позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, в частині першій якої зазначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку звернення до суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суд вважає неповажними заявлені причини пропуску строку звернення до суду та повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що повторне звернення до суду ОСОБА_1 , передбачає, зокрема, надання суду належних доказів.

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена до в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко