Справа № 520/22917/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 р. Справа № 520/22917/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 21.12.21 по справі № 520/22917/21

за позовом ОСОБА_1

до Служби автомобільних доріг у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Служби автомобільних доріг у Харківській області (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Служби автомобільних доріг у Харківській області щодо ненадання ОСОБА_1 належним чином завірених копій документів, зазначених в абзацах 3, 4 та 5 запиту від 14 вересня 2021 року;

- зобов`язати Службу автомобільних доріг у Харківській області надати ОСОБА_1 належним чином завірені копії документів, зазначених в абзацах 3, 4 та 5 запиту від 14 вересня 2021 року, а саме:

1) Наказу (розпорядження) начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області про структурний підрозділ або відповідальну особу, що організовує роботу, пов`язану із захистом персональних даних при їх обробці.

2) Акт (висновку, довідки, іншого документу) за результатами перевірки виконання розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області А.Алексєєва від 06.01.2021 №3 "Про перевірку робочих комп`ютерів працівників Служби".

3) Скрін-шот сторінки робочого комп`ютера начальника юридичного відділу ОСОБА_1 з переліком файлів на 4-х сторінках, про що мова йде у доповідній записці від 13.01.2021 заступника начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області Ю.Ледяйкіна.

- стягнути зі Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021р. по справі №520/22917/21, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 грн.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідач, відмовляючи у наданні публічної інформації, не навів підстав для такої відмови, а тому відповідачем, як розпорядником публічної інформації, не дотримано приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Посилаючись на ч.2, ч.7 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" позивач вказує, що законодавством чітко й однозначно передбачено, що розпорядник публічної інформації не може відмовити заявнику в наданні запитуваного документа або його копії. Натомість розпорядник публічної інформації вправі регулювати обсяги інформації, що містяться у таких документах та надавати її на запити заявників, шляхом ретушування або у інший спосіб з обов`язковим дотриманням умов та посиланням на підстави обмеження доступу до публічної інформації, які передбачені ч.2 ст.6 та ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Відмовляючи у доступі до інформації з мотивів того, що вона є службовою, розпорядник має вказати, до якої з визначених у ч.1 ст. 9 Закону категорій належить ця інформація.

Також позивач зазначає, що відповідачем у відповіді від 23.09.2021р. №2860/09 не зазначено належність інформації до вказаних категорій, не вказано яким інтересам буде завдано шкоду, в чому полягає така шкода та не надано доказів, що запитувана інформація була віднесена до конфіденційної або службової.

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.09.2021 ОСОБА_1 направив відповідачу запит на отримання публічної інформації, просив надати копії документів:

1) розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області А. Алексеева від 06.01.2021 №3 "Про перевірку робочих комп`ютерів працівників Служби".

2) договору про обслуговування комп`ютерів, укладеного між Службою автомобільних доріг у Харківській області та ПП "Комвід".

3) наказу (розпорядження) начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області про структурний підрозділ або відповідальну особу, що організовує роботу, пов`язану із захистом персональних даних при їх обробці.

4) акту (висновку, довідки, іншого документу) за результатами перевірки виконання розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області А. Алексеева від 06.01.2021 №3 "Про перевірку робочих комп`ютерів працівників Служби"

5) скрін-шот сторінки робочого комп`ютера начальника юридичного відділу ОСОБА_1 з переліком файлів на 4-х сторінках, про що мова йде у доповідній записці від 13.01.2021 заступника начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області Ледяйкіна Ю.О.

23.09.2021 позивачу за підписом заступника начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області Ледяйкіна Ю.О. направлено відповідь №2860/09 з наданням копій документів, визначених пунктами 1, 2 вказаного запиту. Одночасно повідомлено, що висновок за результатами перевірки виконання розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області А. Алексєєва від 06.01.2021 року № 3 "Про перевірку робочих компьютерів працівників Служби", а також скрін-шоти робочого компьютера начальника юридичного відділу відносяться відповідно до ЗУ "Про доступ до публічної інформації" до службової інформації з обмеженим доступом (а.с. 9).

Вважаючи таку відмову в задоволенні вказаного запиту протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав запитувану інформацію, яка зазначена в пунктах 3-5 запиту, оскільки вона є службовою або відсутня у відповідача, а визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною має місце лише у тому випадку, коли обов`язок вчинити конкретні дії ним не виконаний.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги позивача колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає за необхідне вказати таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частинами 1, 2 ст. 7 Закону України від 02.10.1992 року № 2657-XII "Про інформацію" (далі - Закон № 2657-XII) передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону № 2657-XII).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (пункти 1 та 2 частини першої ст. 3 Закону № 2939-VI).

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої ст. 5 Закону № 2939-VI).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої ст. 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини четвертої ст. 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом (пункт 1 частини першої ст. 10 Закону № 2939-VI). Оскільки Закон № 2939-VI гарантує відповідне право кожній особі, то його реалізація не залежить від того, чи така особа є приватною, чи перебуває на публічній службі.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (частина друга ст. 6 Закону № 2657-XII).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статею 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, але з дотриманням, зокрема, пункту 1 частини першої ст. 10 Закону № 2939-VI.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

В матеріалах справи є відповідь Служби автомобільних доріг №2860/09 від 23.09.2021 року на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації, згідно з якою надано копії документів, вказаних у п. 1, 2 запиту, а також повідомлено, що відповідно до ЗУ "Про захист персональних даних" при прийомі на роботу кожний працівник надає згоду на збір та обробку персональних даних. Відповідальною особою за роботу, пов`язану зі збором та обробкою персональних даних є інспектор з кадрів. Вказано, що висновок за результатами перевірки виконання розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області А.Алексєєва від 06.01.2021 року № 3 "Про перевірку робочих компьютерів працівників Служби", а також скрін-шоти робочого компьютера начальника юридичного відділу відносяться відповідно до ЗУ "Про доступ до публічної інформації" до службової інформації з обмеженим доступом.

Колегія суддів зазначає, що відповідач надав загальну відповідь, а також відзначає, що у наданій відповіді на запит визначальним повинен бути не обсяг наданої відповіді, а якість, чіткість, конкретика у сформованій відповіді на конкретне запитання, або зазначення про неможливість надати відповідь з покликанням на належним чином обґрунтовані причини цього.

Посилання відповідача на неможливість надання документів, які містять інформацію з обмеженим доступом, колегія суддів вважає необгрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (частина друга ст. 6 Закону № 2939-VI).

Обмеження доступу до конкретної інформації, яка є в її розпорядника, допускається за умови застосування цим розпорядником вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ у сукупності. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з наведених вище трьох підстав означає, що відмова в доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Частиною 1 ст. 22 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою (пункт 3 частини четвертої ст. 22 Закону № 2939-VІ), тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав для обмеження в доступі до публічної інформації, встановленого шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого частиною другою ст. 6 Закону № 2939-VI.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що вказана відповідь на запит не відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Враховуючи завдання адміністративного судочинства, визначені частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача на інформацію зобов`язання відповідача повторно розглянути запит та надати достовірну, точну та повну інформацію згідно з пунктами 3-5 запиту ОСОБА_1 від 14.09.2021, з урахуванням висновків суду, а позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати належним чином завірені копії документів, зазначених в абзацах 3, 4 та 5 запиту від 14 вересня 2021 року, такими що не підлягають задоволенню, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наведених вище підстав і мотивів.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та апеляційної скарги 1362 грн, що підтверджується квитанціями.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн (908+1362) грн.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі № 520/22917/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Служби автомобільних доріг у Харківській області щодо відмови у наданні доступу до публічної інформації ОСОБА_1 , визначену в абзацах 3, 4, 5 запиту від 14.09.2021 року.

Зобов`язати Службу автомобільних доріг у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 14.09.2021 року та надати достовірну, точну та повну інформацію згідно з пунктами 3-5 запиту ОСОБА_1 від 14.09.2021, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині постанови.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Служби автомобільних доріг у Харківській області (, вул. Ахсарова, 2, м. Харків, 61202) витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова