Справа № 640/17295/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.05.2021 щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 №826/19766/16;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2021 щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 №826/19766/16.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.05.2021 у строк, визначений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

07 листопада 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому відповідач підтримує правову позицію суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 грудня 2022 року о 11:00 год.

У відкрите судове засідання з`явилась представник відповідача, позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явились, будучи належним чином повідомлені.

Представник відповідача підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просила залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16.

В указаній заяві позивач зазначив, що вищевказаним судовим рішенням скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2017 у справі №826/19766/16 та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про поновлення на роботі. Зокрема, суд скасував наказ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.11.2016 №2356/03 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновив його на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та стягнув на користь ОСОБА_1 з Головного територіального управління юстиції у місті Києві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання цього судового рішення Головне територіальне управління юстиції у м. Києві видало наказ від 06.04.2018 №1247/03, яким, поміж іншого, скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.11.2016 №2356/03 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Оскільки з 28.12.2019 публічна правосуб`єктність Головного територіального управління юстиції у м. Києві як органу державної влади перейшла до його правонаступника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із проханням надати відповідь на такі запитання:

- чи було боржником виконано негайно постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

- якщо так, то просив надати документи, що свідчать про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за 28, 29, 30 березня та 2, 3, 4 та 5 квітня 2018 року;

- якщо ні, то підтвердити час затримки боржником виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Заяву від 17.05.2021 позивач направив до відповідача електронною поштою 17.05.2021 о 12:29 год., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Отже в цей же ж день указана заява була отримана відповідачем.

Про наслідки розгляду його заяви відповідач повідомив позивача листом від 16.06.2021 №Ч-4785.

Згідно з доводами відповідача указаний лист направлено поштою на поштову адресу позивача.

Листом від 14.07.2021 Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно повідомило ОСОБА_1 про наслідки розгляду його заяви від 17.05.2021.

Згідно з наданими відповідачем доказами (опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек про пересилання поштового відправлення 22.07.2021) цей лист направлено на поштову адресу позивача 22.07.2021.

Вважаючи бездіяльність щодо розгляду заяви протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що відповідач надав суду докази щодо направлення на адресу позивача 22.07.2021 листа від 14.07.2021 про повторне надання інформації на його заяву від 17.05.2021. Саме з цієї дати суд уважає за можливе вважати доведеними доводи відповідача про надання позивачу відповіді на його звернення від 17.05.2021. Отже, розгляд згаданого звернення позивача відбувся поза межами місячного строку, встановленого законодавством для його розгляду, що дає підстави суду погодитись з позивачем про порушення відповідачем цього строку.

Також суд першої інстанції вказав, що з огляду на те, що в подальшому відповідачем позивачу надано відповідь на його звернення від 17.05.2021, хоча й з порушенням місячного строку, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги позивача, в якій він просить зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути це звернення, що зумовлює необхідність відмовити у її задоволенні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законом України «Про звернення громадян» врегульовано питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі статтею 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, зокрема, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16.

Заяву від 17.05.2021 позивач направив до відповідача електронною поштою 17.05.2021 о 12:29 год., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Отже в цей же ж день указана заява була отримана відповідачем.

Відтак, як правильно вказав суд першої інстанції, враховуючи норми Закону України «Про звернення громадян», відповідач упродовж місячного строку зобов`язаний був розглянути звернення позивача від 17.05.2021 та повідомити його про наслідки розгляду.

Окружний адміністративний суд міста Києва обгрунтовано відхилив доводи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що відповідач в установлений законодавством місячний строк розглянув звернення ОСОБА_1 та надав відповідь листом від 16.06.2021 №ч-4785, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення на поштову адресу ОСОБА_1 вказаної відповіді.

В той же час в матеріалах справи наявний лист від 14.07.2021, яким Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно повідомило ОСОБА_1 про наслідки розгляду його заяви від 17.05.2021 (а.с. 32).

Також, матеріали справи містять опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек про пересилання поштового відправлення 22.07.2021, якими підтверджується, що вказаний лист направлено на поштову адресу позивача 22.07.2021 (а.с. 34).

Враховуючи наявність доказів про направлення відповіді на звернення позивача 17.05.2021 року лише 22.07.2021 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд згаданого звернення позивача відбувся поза межами місячного строку, встановленого законодавством для його розгляду, що свідчить про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.05.2021 у строк, визначений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2021 щодо виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 №826/19766/16, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем позивачу надано відповідь на його звернення від 17.05.2021.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки як вже було вказано вище та підтверджується матеріалами справи, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Київ) у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 17.05.2021 було 22.07.2021 року направлено лист від 14.07.2021, яким Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно повідомило ОСОБА_1 про наслідки розгляду його заяви від 17.05.2021 (а.с. 32).

Так останнє не спростовує порушення відповідачем строку розгляду звернення позивача та наявність його протиправної бездіяьність, однак, спростовує наявність підстав для зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2021, оскільки останнє було розглянуто, тобто, реалізовано.

При цьому доводи апелянта зводяться фактично лише до незгоди з формою та/або змістом наданої відповіді, однак, останнє не є предметом оскарження в даній справі.

Щодо тверджень апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права,, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, лише якщо це призвело до неправильного вирішення справи, а визначені ч.3 вказаної статті КАС України обов`язкові підстави для скасування судового рішення в разі порушення норм процесуального права, в даному випадку відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 12 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна