Справа № 420/16532/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ТОВ Чорноморочка плюс, про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ТОВ Чорноморочка плюс, про визнання неправомірним рішення заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., яке викладене у відповіді від 24.10.2022р. № 97984//20.1. щодо відмови у скасуванні постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08.10.2018р. у виконавчому проваджені №55644366; визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №55644366; зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №55644366 з примусового виконання виконавчого напису №2728 виданого 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., про що винести відповідну постанову.

Ухвалою суду від 01.12.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначав, що

28 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» укладено договір кредитної лінії № 86, згідно якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування 39 965 000 грн. та 3 000 000 доларів США: остаточним терміном повернення кредитних коштів до 29.12.2016р. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 грудня 2012 р. між банком та ТОВ «Чорноморочка плюс» укладено Іпотечний договір, який посвідчений і приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ламай А.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4089, зі змінами та доповненнями. Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору предметом іпотеки є: складські приміщення, загальною площею 4592,3 кв. м. та земельна ділянка (кадастровий номер :02:002:0048). 09 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., з метою погашення частини заборгованості ТОВ «УКРКАВА» перед АТ «Ощадбанк» на Іпотечному договорі, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2728, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення частини заборгованості ТОВ «УКРКАВА» перед АТ «Ощадбанк» за період з 30.12.2016р. по 08.11.2017р. у розмірі 2 99938,40 доларів США - заборгованість за основним боргом за траншами, виданими в іноземній валюті та 39 965 000, 00 грн (надалі Виконавчий напис №2728). 25 січня 2018 року за заявою АТ «Ощадбанк» від 13.11.2017р. до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчого напису № 2728 головним державним виконавцем Медведєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55644366. Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18 залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. позов ТОВ «Чорноморочка плюс» до АТ «Ощадбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ТОВ «УКРКАВА», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; виконавчий напис 2728, визнано таким, що не підлягає виконанню. 08.10.2018р. головним державним виконавцем ВПВР ДВС МЮУ Медведєвим О.В. у виконавчому проваджені №55644366 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, АТ «Ощадбанк» не погодився з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції у справі №916/313/18, у зв`язку з цим оскаржив останні в касаційному порядку, за результатами якої 25.11.2021р. постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу банку задоволено, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у позові ТОВ «Чорноморочка плюс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено. 15 липня 2022 року Банком до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. подано заяву про примусове виконання виконавчого напису №2728, за результатами якої приватним виконавцем 20.07.2022р. винесено постанови в межах виконавчого провадження №69466579, в тому числі про відкриття виконавчого провадження. Не погодившись з постановами приватного виконавця ТОВ «Чорноморочка плюс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов, за результатами розгляду якого судом ухвалене рішення про задоволення позовних вимог. Позивач наголосив, що з моменту скасування постановою Верховного Суду від 25.11.2021р. постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018 у справі №916/313/18, якими визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С., вчинений 09.11.2017р. та зареєстрований в реєстрі за №2728, таким, що не підлягає виконанню, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08.10.2018р. №55644366 про закінчення виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса є незаконною, а відтак підлягає скасуванню. Відмова заступника директора департаменту - начальника відділу примусової. виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №55644366 з підстав того, що на момент її винесення, остання була ухвалена в порядок і спосіб, визначеним Законом «Про виконавче провадження» є неправомірною.

13.12.2022р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, відповідач вказав, що у зв`язку з прийняттям рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55644366, яка в установленому законом порядку не скасована. В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.11.2021р. у справі № 916/313/18, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. та рішення господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18- скасовано. Відповідач вказав, що вичерпний перелік підстав відновлення виконавчого провадження визначено статтею 41 Закону та, що у відділі відсутні підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.10.2018 ВП № 55644366, оскільки на момент її винесення, вона була ухвалена в порядку і спосіб, визначений Законом.

14.12.2022р. до суду від представника ТОВ Чорноморочка плюс надійшли пояснення на позовну заяву у яких третя особа просила суд залишити без розгляду позовну заяву в частині позовних визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №55644366; зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №55644366 з примусового виконання виконавчого напису №2728 виданого 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., про що винести відповідну постанову, посилаючись на порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом. Разом з тим в іншій частині позовних вимог представник третьої особи просила суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вказавши, що постанова про закінчення виконавчого провадження №55644366 від 08.10.2018 р. винесена державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже, підстави для її скасування в порядку ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, про що, як вказала третя особа, правильно зазначено заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. у відповіді від 24.10.2022 року №97984//20.1.

Представник позивача підтримав позовні вимоги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник третьої особи ТОВ Чорноморочка плюс заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малий О.С. видано виконавчий напис №2778 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ТОВ «ЧОРНОМОРОЧКА ПЛЮС».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18 задоволено позов ТОВ Чорноморочка плюс до ПАТ Державний ощадний банк України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ТОВ УКРКАВА, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С., вчинений 09.11.2017р. та зареєстрований в реєстрі за №2728, таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем від 08.10.2018р. у ВП №55644366, при примусовому виконавчого напису №2728, виданого 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малий О.С., закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2728 від 09.11.2017р.(а.с.5-7).

Підставою для прийняття вказаної постанови стало те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19 червня 2018 року у справі №916/313/18 позов ТОВ «Чорноморочка плюс» до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні, відповідача; Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу; Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю; визнано виконавчий напис, вчинений 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (свідоцтво №8618) та зареєстрований за №2728 за заявою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк, таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Верховного Суду від 25.11.2021р. по справі №916/313/18 задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" ; скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18; ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк звернулось до директора Департаменту державної виконавчої служби із скаргою №113.20.-08/86/2929 2022-15/вих від 12.10.2022р. у якій скаржник просив: скасувати вищевказану постанову у виконавчому провадженні №55644366 від 08.10.2018р. про закінчення виконавчого провадження та відновити виконавче провадження №55644366 з примусового виконання виконавчого напису №2728, виданого 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на предмет іпотеки(а.с.27-28).

Згідно відповіді відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 24.10.2022р. №97984//20.1 відмовлено у скасуванні постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08.10.2018р. у виконавчому проваджені №55644366, оскільки на момент її винесення, така була ухвалена в порядок і спосіб, визначений Законом(а.с.30-31).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII , визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.

Згідно ч.2, ч.3 ст.39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частиною 2 ст.41 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З аналізу вказаних правових норм у їх сукупності слідує, що при наявності рішення суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (в даному випадку рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18, яке набрало законної сили згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р.), розпочате виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.

Скасування відповідного рішення судом касаційної інстанції (в даному випадку постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.11.2021р.) не тягне за собою автоматичного відновлення виконавчого провадження, яке було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.

При цьому, суд зазначає, що вказана обставина, може бути лише підставою для ініціювання в позасудовому або судовому порядку питання про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження з подальшим відновленням виконавчого провадження за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Вказана послідовність дій відповідає положеннями статті 41 Закону №1404-VIII.

Також, суд враховує, що абзацом другим частини першої статті 40 Закону №1404-VIII встановлено заборону повторного відкриття виконавчого провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення.

При цьому, під час прийняття рішення у справі, суд керується положенням ч. 4 чт.78 КАС України, згідно якого встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022р. у справі №420/10458/22, за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю Чорноморочка плюс до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача акціонерне товариство Держаний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк, про визнання протиправними та скасування постанов у виконавчому провадженні №69466579 від 20.07.2022р.: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про звернення стягнення на майно боржника, зроблено висновки щодо наслідків прийняття постанови від 25.11.2021р. по справі 916/313/18.

Так, апеляційний суд вказав, що скасування постановою Верховного Суду від 25.11.2021р. постанови Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. та рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. у справі №916/313/18, якими визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С., вчинений 09.11.2017р. та зареєстрований в реєстрі за №2728, таким, що не підлягає виконанню, може бути підставою для оскарження стягувачем постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08.10.2018р. №55644366 про закінчення виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса з наступним відновлення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, та наявність чинної постанови про закінчення виконавчого провадження, внаслідок чого не може бути знову відповідне виконавче провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання неправомірним рішення заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., яке викладене у відповіді від 24.10.2022р. № 97984//20.1. щодо відмови у скасуванні постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08.10.2018р. у виконавчому проваджені №55644366.

Поряд з цим, оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність прийняття рішення заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., яке викладене у відповіді від 24.10.2022р. № 97984//20.1, суд вважає, що підлягають задоволенню похідні позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №55644366 та зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №55644366 з примусового виконання виконавчого напису №2728 виданого 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., про що винести відповідну постанову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов є таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та те, що оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за похідні вимоги позивача не стягувався, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 4962,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 287,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., яке викладене у відповіді від 24.10.2022р. № 97984//20.1. щодо відмови у скасуванні постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08.10.2018р. у виконавчому проваджені №55644366.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 08 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №55644366.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №55644366 з примусового виконання виконавчого напису №2728 виданого 09.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., про що винести відповідну постанову.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, вул.Городецького 13, м.Київ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк (код ЄДРПОУ 09328601, вул. Базарна 17, м.Одеса) судовий збір у розмірі 4962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. 287 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра