Справа № 120/8902/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

12 грудня 2022 р. Справа № 120/8902/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, клопотання про залучення співвідповідача, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати наказ від 08.09.2022 № 418-ос/вс "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ від 30.09.2022 № 476-ос/вс "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах третього оперативного відділу (з дислокацією у м. Маріуполь) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу "Про проведення службового розслідування" від 09.06.2022 № 264 призначено та проведено відносно нього службове розслідування.

Висновок службового розслідування від 30.08.2022 № 20 дск став підставою для прийняття наказу від 08.09.2022 № 418-ос/вс про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби яке виконано наказом від 30.09.2022 № 476-ос/вс про звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

Позивач із наказами про застосування та виконання дисциплінарного стягнення не погоджується, мотивуючи їх протиправність тим, що при прийнятті наказів роботодавцем порушено гарантії його прав про недопустимість звільнення під час проходження військової служби.

Ухвалою від 04.11.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Сторонам публічно правового спору встановлено строки для подання заяв по суті справи.

10.11.2022 представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду. Мотивуючи клопотання відповідач зазначив, що згідно ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивач має право звернутися до суду із позовом про оскарження наказів не пізніше 15 днів з дня ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Представник відповідача зазначає, що строк звернення до суду слід обчислювати із 07.10.2022 оскільки в цей день позивач отримав поштою копію наказу від 08.09.2022 № 418-ос/вс. При цьому до суду ОСОБА_1 звернувся лише 31.10.2022, тобто із пропуском встановленого п`ятнадцятиденного строку, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

15.11.2022 представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі у справі у процесуальному статусі співвідповідача Державного бюро розслідувань. Обґрунтовуючи клопотання представник зіслався на те, що службове розслідування відносно позивача проведено структурним підрозділом ДБР в особі Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, а висновок службового розслідування оформлено Дисциплінарною комісією ДБР.

15.11.2022 представником відповідача подано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Мотивуючи заперечення представник звернув увагу на те, що позивач під час проходження служби займав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Третього оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, а відтак належав до категорії службовців, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Тому спір щодо проходження ним публічної служби не належить до категорій справ незначної складності. Із цих причин, на думку представника, розгляд справи варто здійснювати за правилами загального позовного провадження.

15.11.2022 представником відповідача заявлено клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву. У клопотанні представник зіслався на те, що необхідні для підготовки відзиву матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1 знаходяться в Управлінні внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань. Просить врахувати, що встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних доказів є недостатнім щоб отримати належним чином засвідчені копії цих документів та матеріалів.

24.11.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги заперечено повністю.

05.12.2022 представником позивача подано клопотання про продовження строку подання відповіді на відзив. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що про подання відзиву дізнався при ознайомленні із матеріалами справи у суді 02.12.2022. Просить врахувати, що відповідач не виконав процесуального обов`язку щодо надсилання відзиву на позовну заяву іншим учасникам справи.

05.12.2022 представником позивача подано клопотання про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду із підстав пропуску процесуального строку його подання.

05.12.2022 представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовом. У клопотанні представник визнає факт пропуску процесуального строку, однак зауважує, що позивача 01.06.2022 призвано на військову службу за мобілізацію і в період з 30.09.2022 по 28.10.2022 він залучався до виконання бойових завдань у складі створених угрупувань Збройних Сил України та не мав можливості залишити місце несення служби, що перешкодило вчасно звернутися до суду.

Вирішуючи заявлені сторонами клопотання, суд керується такими мотивами.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
Спір який розглядається судом виник у правових відносинах щодо звільнення позивача з публічної служби.

За загальним правилом передбаченим частиною 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України для окремих категорій службовців спеціальними законами можуть встановлюватися інші строки звернення до суду із позовом.

Особливості застосування, виконання та оскарження дисциплінарних стягнень щодо осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань унормовані Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII яким затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут містить розділ V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану» (Дисциплінарний статут доповнено розділом V згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022).

Частиною 4 статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено право оскаржити застосоване дисциплінарне стягнення у спосіб звернення до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Однак, у разі застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення (абз. 2 ч. 3 ст. 31 Дисциплінарного статуту).

Відтак враховуючи, що предметом оскарження у цій справі є застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби, строк звернення до суду із позовом про його оскарження становить 15 днів з дня ознайомлення службовця із наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Статтею 30 Дисциплінарного статуту передбачено деякі особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника (ч. 1 ст. 30).

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації (ч. 2 ст. 30).

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею (ч. 3 ст. 30).

Аналізуючи процедуру застосування та виконання дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби суд зауважує, що цей вид стягнення застосовується та виконується у спосіб прийняття окремих наказів. У спірних правовідносинах такими є наказ від 08.09.2022 № 418-ос/вс «Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та наказ від 30.09.2022 № 476-ос/вс «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Відповідач у своєму клопотання стверджує про те, що п`ятнадцятиденний строк звернення до суду у цій справі слід обраховувати від 07.10.2022, оскільки у цей день позивач отримав копію наказу від 08.09.2022 № 418-ос/вс яким на нього накладено дисциплінарне стягнення.

Однак суд критично оцінює цей аргумент з огляду на те згідно ч. 3 ст. 31 Дисциплінарного статуту, у випадку оскарження дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, строк звернення до суду обчислюється з дня ознайомлення особи з наказом по особовому складу про виконання дисциплінарного стягнення, а не із моменту ознайомлення із наказом про його застосування.

Позивач у позовній заяві зазначає, що наказ про своє звільнення зі служби від 30.09.2022 № 476-ос/вс він отримав поштою 08.10.2022.

Із відтиску штампа поштового відділення на конверті в якому позовна заява надіслана до суду встановлено, що позов здано на пошту 29.10.2022 (а.с. 19). Згідно ч. 9 ст. 120 КАС України цей день вважається днем звернення до суду.

Отже, позивач звернувся до суду на двадцять перший день з моменту ознайомлення його із наказом про виконання дисциплінарного стягнення, що свідчить про пропуск ним встановленого частиною 3 статті 31 Дисциплінарного статуту п`ятнадцятиденного строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Визначаючись щодо поважності причин пропуску позивачем процесуального строку суд враховує, що ОСОБА_1 01.06.2022 призваний на військову службу за мобілізацією та наказом від 01.06.2022 № 134 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 7, т. 1).

Із довідки Управління моніторингу та аналізу інформаційного простору Генерального штабу Збройних Сил України від 02.12.2022 № 381/783 встановлено, що у період з 30.09.2022 по 28.10.2022 позивач залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі створених угрупувань ЗСУ та не мав можливості залишити місце несення служби.

Відтак, враховуючи, що позивач впродовж процесуального строку звернення до суду виконував обов`язки військової служби і цей факт об`єктивно перешкоджав йому вчасно звернутися із позовом, суд доходить висновку про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, що є підставою для його поновлення.

Отже, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає, тоді як клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду слід задовольнити та поновити пропущений ОСОБА_1 строк.

Щодо клопотання про залучення Державного бюро розслідувань у статусі співвідповідача у справі.
Згідно положень ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що основною умовою для надання суб`єкту владних повноважень статусу відповідача, співвідповідача чи другого відповідача є пред`явлення до нього позивачем позовних вимог.

Суд встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказів та поновлення його на публічній службі адресовані виключно до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, адже позивач проходив службу у вказаному Територіальному управлінні яким і приймались накази про його звільнення. Жодних позовних вимог до Державного бюро розслідувань позивачем не заявлено.

У свою чергу, як на підставу залучення співвідповідачем Державного бюро розслідувань представник відповідача зіслався на те, що службове розслідування відносно позивача проведено структурним підрозділом ДБР в особі Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, а висновок службового розслідування оформлено Дисциплінарною комісією ДБР.

Однак дотичність структурного підрозділу ДБР та Дисциплінарної комісії ДБР до спірних правовідносин у спосіб про який зазначає представник відповідача не є підставою для надання процесуального статусу співвідповідача самому ДБР, адже як зазначалося, визначальним для цього є зміст позовних вимог позивача.

Отже, клопотання про залучення співвідповідача задоволенню не підлягає.

Щодо заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно ч. 1, 2 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, справами незначної складності є, в тому числі, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Суд враховує, що адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 є справою щодо звільнення з публічної служби.

При цьому, навіть за умови належності позивача до числа осіб які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище, це не є безумовною підставою для розгляду справи в порядку загального позовного провадження оскільки виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України, а не можуть бути розглянутими за правилами спрощеного позовного провадження справи у спорах передбачених ч. 4 ст. 257 КАС України.

Водночас ініційований ОСОБА_1 спір не відноситься до тих категорій, що передбачені ч. 4 ст. 12 КАС України чи ч. 4 ст. 257 КАС України, що дає підстави для його розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності можуть визнаватися інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За загальним правилом, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5-6 ст. 262 КАС України).

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відтак, при вирішенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, доводи особи яка заявляє заяву є важливими, однак не мають визначального значення. Натомість вирішальним є те, чи має суд можливість із урахуванням характеру спірних правовідносин та предмету доказування надати оцінку важливим аргументам учасників справи та прийняти рішення, що у повній мірі відповідало б критеріям законності та обґрунтованості.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, що входять у предмет доказування встановлюються визначеними ч. 2 ст. 72 КАС України засобами доказування. До них належать: 1) письмові, речові і електронні докази; 2) висновки експертів; 3) показання свідків.

Тому, навіть у випадку розгляду справи без проведення судового засідання та без повідомлення сторін, учасники справи не позбавлені можливості подавати докази у порядку та строки встановлені процесуальним законом, висловлювати свою позицію письмово у передбачених ст. 159 КАС України заявах по суті справи та наводити свої міркування щодо доводів процесуальних опонентів.

Суд враховує, що ухвалою від 04.11.2022 учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи (відзиву, відповіді на відзив, заперечення), що надає кожній із сторін рівні можливості навести свої пояснення, міркування та аргументи, подати докази з метою доведення їх переконливості, а також висловити власну точку зору щодо позиції процесуального опонента.

Відтак, наведені у клопотанні від 15.11.2022 аргументи не вказують на існування підстав для продовження розгляду цієї справи у порядку загального позовного провадження чи у порядку спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання.

Тому, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача

Щодо клопотання відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Перш за все суд зауважує, що у назві та прохальній частині цього клопотання йдеться «про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву».

Водночас у мотивувальній частині клопотання представник відповідача посилаючись на неможливість підготовки відзиву у встановлений строк та просить надати такий строк, що буде достатнім для вчинення процесуальної дії.

Відтак, за своєю суттю (змістом), клопотання відповідача спрямоване на продовження процесуального строку. Тому твердження представника позивача про те, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено вчинення такої процесуальної дії як надання додаткового строку для подання заяв по суті справи оцінюється критично.

Згідно ч. 5-6 ст. 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аналіз процитованих норм дає підстави для висновку, що нормами Кодексу передбачено мінімально допустимий строк який може бути встановлено судом для подання відзиву на позовну заяву і цей строк становить п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. При цьому норма яка міститься у другому реченні частини 5 ст. 162 КАС України вказує на те, що основний критерій який повинен враховуватися при встановленні цього строку є необхідність забезпечення можливості та створення умов (надання достатнього часу) для реалізації учасником який діє добросовісно права на подання відзиву.

Ухвалою від 04.11.2022 встановлено мінімальний із можливих строків для подання відзиву на позовну заяву тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Станом на момент розгляду судом клопотання, відповідач відзив на позовну заяву подав, тобто ним вчинена процесуальна дія стосовно якої подано клопотання про продовження строку.

Частинами 1-2, 4 ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

У клопотанні представник зіслався на те, що необхідні для підготовки відзиву матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1 знаходяться в Управлінні внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань тому просить врахувати, що встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних доказів є недостатнім щоб отримати належним чином засвідчені копії цих документів та матеріалів.

Оцінюючи аргументи відповідача суд враховує, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII, дисциплінарна комісія яка утворюється для розгляду питань застосування дисциплінарних стягнень до працівників Державного бюро розслідувань діє у структурі центрального апарату Державного бюро розслідувань, місце знаходження якого є місто Київ. У свою чергу юридичною адресою відповідача є місто Краматорськ Донецької області. У зв`язку із подіями пов`язаними із введеним на території України воєнним станом, фактичне місце знаходження відповідача на цей час змінено та перенесено у місто Дніпро. Вказані обставини підтверджують аргументи відповідача про те, що для отримання витребуваних судом доказів та підготовки відзиву із їх урахуванням необхідний більш тривалий період часу. До того ж, на переконання суду при виконанні покладеного обов`язку із надання доказів та при реалізації права на подання відзиву відповідач діє добросовісно не допускаючи зловживання процесуальними правами. Про неможливість подання документів та відзиву у встановлений строк відповідач завчасно повідомив суд, після цього впродовж розумного строку подано відзив та витребувані докази.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача та продовження йому процесуального строку.

Щодо клопотання позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив.
Судом встановлено, що на момент постановлення судом цієї ухвали відповідь на відзив позивачем чи його представником не подана, що робить неможливою оцінку тривалості пропущеного позивачем процесуального строку, а відтак і розгляд питання про його продовження. Тому, на цьому етапі розгляду адміністративної справи клопотання позивача задоволенню не підлягає. Ініційоване процесуальне питання буде розглянуте судом у разі подання стороною позивача відповіді на відзив на позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 48, 122, 248, 256, 262, 294 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовом у справі № 120/8902/22 задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом у справі № 120/8902/22 та поновити пропущений процесуальний строк.

У задоволенні клопотання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про залишення адміністративного позову у справі № 120/8902/22 без розгляду відмовити.

У задоволенні клопотання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про залучення у справі № 120/8902/22 співвідповідачем Державного бюро розслідувань відмовити.

У задоволенні клопотання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про розгляд справи № 120/8902/22 за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні відмовити.

Продовжити розгляд справи № 120/8902/22 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Клопотання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву у справі № 120/8902/22 задовольнити.

Продовжити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву у справі № 120/8902/22.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для подання відповіді на відзив у справі № 120/8902/22 відмовити із підстав його передчасності.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд відповідного процесуального питання буде здійснено судом у разі подання ним відповіді на відзив у справі № 120/8902/22.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Богоніс Михайло Богданович