Справа № 510/1836/22
Суддя: Дудник В. І.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 510/1836/22
Провадження № 2-а/510/27/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.22 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковського Іллі Олександровича, Головного управління Національної поліції в Одеській області (третя особа - Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач - Інспектор СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковський Ілля Олександрович позовні вимоги не визнав, відзиву на позов не надав, пояснив, що дійсно 18.09.2022р. ОСОБА_1 допустив порушення правил дорожнього руху України (рухався у забороненому напрямку руху), передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно порушника була винесена постанова про накладення адмінстягнення. Дульковський І.О. наполягає на тому, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення ним був складений помилково, у зв`язку із чим його потім було списано. При винесенні постанови про накладення адмінстягнення позивач відмовився його підписати та отримати його копію. Вважає свої дії, як працівника -інспектора СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області правомірними, рахує, що він не заподіяв будь-якої шкоди інтересам правопорушника та не порушив його права.

Представник відповідача - ГУНП в Одеській області, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав, причини його неявки суду невідомі.

Від третьої особи - Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області будь-яких заяв, додаткових пояснень не надходило.

Представник позивача - адвокат Горбунова К.О. на задоволенні позову наполягала, доводи адміністративного позову підтримала.

Справа розглядалася в порядку спрощеного провадження.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген-Пассат» із держзнаком НОМЕР_1 ; копія протоколу серії ОБ №094803 про адміністративне правопорушення від 18.09.2022р.; копія постанови серії БАВ №316690 від 18.09.2022р. (з ДІЇ); копія запиту ОСОБА_1 від 05.10.2022р.; копія відповіді ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.10.2022р. на запит позивача; копія постанови серії БАВ №316690 від 18.09.2022р. про накладення адмінстягнення; копія договору № 18-01/22 від 18.01.2022р. про надання правничої допомоги; копія акту від 01.11.2022р. прийому-передачі робіт (надання послуг) за Договором про надання правничої допомоги від 18.01.2022р. за № 18-01/22.

Позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника - адвоката Горбунову К.О. звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора СРПП ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковського І.О., ГУНП в Одеській області (третя особа - ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області) із вищезазначеними вимогами, зазначивши, що він, 18.09.2022р. об 11.00 год., керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat із держзнаком НОМЕР_1 , рухався по вул.Пролетарській в м.Рені та перед перехрестям з вул. Вознесенська в м.Рені був зупинений інспектором СРПП ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковським І.О. Повідомивши, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, інспектором СРПП на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 094803 (час складання 11.50 год.). З тексту вищевказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.5. ПДР України та здійснив в`їзд у зворотному напрямку, чим порушив підпункт в) пункту 8.4 ПДРУ. Під час складання адмінпротоколу про вчинення адмінправопорушення позивач неодноразово наполягав на тому, що він бажає скористуватись юридичною допомогою, оскільки був не згодний із порушенням і жодних доказів на його вчинення не було, однак його вимоги були проігноровані поліцейським із посиланням на існування обмеженості у часі, процедурі розгляду адмінстправи та захисті у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Склавши адмінпротокол, Дульковський І.О. зазначив у процесуальному документі та повідомив позивача про те, що розгляд справи про вчинення адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 відбудеться 18.10.2022р. о 10.00 год. в Ренійському районному суді Одеської області, вручив позивачу копію протоколу під розпис. Надалі, очікуючи на імовірний виклик до суду, позивач не сприймав будь-яких заходів щодо спростування обставин, викладених у протоколі про вчинення адмінправопорушення. 04.10.2022р. позивачем у додатку "Дія" у розділі «Штрафи» було виявлено наявність постанови серії БАВ №00316690 від 18.09.2022р., відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. До цього моменту позивач про існування вищевказаної постанови не знав, такий документ у його присутності не складався, копія постанови йому не вручалась, саму постанову він не підписував. Маючи наміри розібратися у ситуації, що склалася, позивач звернувся до начальника ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області за витребуванням належних документів щодо нього за даним фактом. 18.10.2022р. позивач отримав письмову відповідь та копію постанови про притягнення його до адмінвідповідальності, також йому було повідомлено, що копія протоколу про вчинення адмінправопорушення не може бути йому надана, оскільки сам оригінал протоколу, як недійсний, був списаний, і взагалі за порушеннями за ч. 1 ст. 122 КУпАП адмінпротоколи не складаються, а постанова виноситься негайно.

Позивач, його представник вважають дії відповідача протиправними, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності незаконною, а отже такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про притягнення до адмінвідповідальності, виходячи з того, що: відповідач - Інспектор СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковський І.О. позбавлений повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки в даному випадку чинне законодавство не передбачає складення адміністративного протоколу; під час складення протоколу про адміністративне правопорушення позивачем заявлялося усно клопотання про необхідність скористатися допомогою адвоката, відкладення розгляду справи на іншу дату, але воно не було взято відповідачем до уваги; взагалі була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення; не дотримані вимоги ст. 268 КУпАП щодо прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності; відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також позивач просить стягнути на його користь судовий збір в сумі 496,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 18.01.2022р. за № 18-01/22 та актом прийому-передачі робіт (надання послуг) від 01.11.2022р.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Як виходить з матеріалів адміністративної справи та було встановлено в суді, 18.09.2022р. відносно ОСОБА_1 були: об 11.40 год. винесена постанова серії БАВ №316690 про накладення адміністративного стягнення (штрафу в розмірі 340 грн.) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; об 11.50 год. - складений протокол серії ОБ №094803 про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності позивача, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення була винесена також без участі позивача, копію вищевказаної постанови позивач не отримував, а про наявність накладеного на нього постановою штрафу він дізнався через додаток «Дія» (в розділі «Штрафи»).

Будучи незгодним із постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, яким просив визнати протиправними дії інспектора СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковського І.О., визнати протиправною постанову та скасувати її.

В якості підстав для скасування постанови, позивач вказав на те, що діями інспектора СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковського І.О. були істотно порушені його процесуальні права, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, були взагалі порушена процедура фіксування виявленого адмінправопорушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення, забезпечення гарантій прав особи -імовірного порушника, права на захист, можливості надання належних доказів та інше.

Позивач наполягає на тому, що йому було інспектором СРПП ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення у Ренійському районному суді Одеської області (на 18.10.2022р), він чекав на день розгляду справи, маючи наміри заперечувати щодо винуватості у виявленому адмінправопорушенні, однак, як потім з`ясувалося, відносно нього 18.09.2022р. цим же інспектором вже була винесена постанова про накладення адмінстягнення (340 грн.) , про яку йому стало відомо через електронний сервіс державних послуг «Дія». Отже, про розгляд справи про адміністративне правопорушення саме інспектором СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковським І.О. позивач не повідомлявся, будь-яких пояснень він не надавав, клопотань не заявляв, окрім клопотання про забезпечення права на захист під час складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 254 КУпАП передбачила, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених у частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтею 110, частинами першою, другою і третьою статті 114, статтею 115, частинами першою, другою статті 116-1, частинами першою, другою і третьою статті 116-3, статтями 119, 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції НП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 , 2, 3, 4, 6 і 7 ст. 122 КУпАП.

Як вже зазначалось, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відтак, інспектор СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковський І.О. позбавлений повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП, оскільки в даному випадку чинне законодавство не передбачає складення адміністративного протоколу, протокол про адміністративне правопорушення було складено поза межами повноважень інспектора СРПП та не у спосіб, що передбачений КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

За таких обставин, суд наголошує на тому, що дії інспектора СРПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є протиправним, такими, які було вчинено не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Підтвердженням того факту, що інспектор СРПП діяв поза межами повноважень є також і відповідь ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 18.10.2022р. , в якій зокрема зазначено, що за ч. 1 ст. 122 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Разом із тим, навіть якщо і припустити той факт, що протокол про адміністративне правопорушення і був складений, що є підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення, посадова особа (інспектор СРПП) був зобов`язаний забезпечити суворе додержання законності щодо провадження у справі про адміністративне правопорушення (ст. 7 КУпАП).

Так, ст. 268 КУпАП передбачила, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема: подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Статтею 271 КУпАП встановлено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Як було встановлено під час судового розгляду, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачем було заявлено усне клопотання про необхідність скористатися допомогою адвоката, у зв`язку із чим позивач просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення на іншу дату. Однак, вимоги позивача інспектором СРПП були необґрунтовано проігноровані та інспектором СРПП було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 18.10.2022р. у Ренійському районному суді Одеської області, що не відповідало дійсності та призвело до оманливого очікування позивача.

Також інспектором СРПП було порушено і порядок притягнення позивача до адмінвідповідальності - порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП встановила, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

За ст. 252 КУпАП Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За визначенням ст. 278 КУпАП Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Ст. 279 КУпАП передбачає, щорозгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як було встановлено в судовому засіданні, інспектором СРПП було винесено постанову про накладення адмінстягнення від 18.09.2022р. за відсутності позивача.

Виходячи з вищенаведеного, справу про адміністративне правопорушення відносно позивача було розглянуто без дотримання вимог чинного законодавства, а саме: постанова про накладення адміністративного стягнення складена за часом (11.40 год.) - раніше, ніж протокол про адміністративне правопорушення (11.50 год.), в якому нібито зафіксовано правопорушення, допущене позивачем; справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності позивача; про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення у жодний спосіб не було повідомлено позивача; позивача позбавлено усіх охоронюваних законом прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП; проігнорована неправильність складення протоколу про адміністративне правопорушення (у даному випадку - неможливість складення протоколу про адміністративне правопорушення) ; не зважено на відсутність доказів адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі, якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Вимоги цієї статті КУпАП інспектором СРПП також не були виконані, а відмітка у п. 9 постанови про накладення адмінстягнення щодо того, що позивач відмовився від отримання копії постанови, - не відповідає дійсності, оскільки він не був присутній під час винесення постанови про накладення адмінстягнення.

Відтак, порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На користь викладеного свідчить і постанова Верховного Суду від 18.02.2020р. по справі №524/9827/16-а, в якій ВС зазначив: « 27. Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями (пункти 24, 26 постанови) інспектор прорушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення».

Розглядаючи дану справу, суд також звертає увагу і на те, що відсутні належні, достовірні і достатні докази вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). Отже, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Під час розгляду справи судом, відповідачі відзиву на адміністративну позовну заяву не надали, додаткових доказів, які б спростовували доводи позивача у справі - також не надали, представник відповідача - ГУНП в Одеській області, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав, будь-яких заперечень щодо позовних вимог - також.

Виходячи з наведеного, оскаржувана постанова не містить жодного доказу, у розумінні КАС України, який би підтверджував винність позивача, як і не містить жодного іншого належного, достовірного та достатнього доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, слід зазначити, що і сам протокол про адміністративне правопорушення від 18.09.2022р. не є доказом за визначенням КУпАП та КАС України, оскільки прийнятий (одержаний, складений) з порушенням порядку, встановленого законом.

Також, не додано жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення до оскаржуваної постанови, а відтак, інспектором СРПП безпідставно встановлено наявність адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні, відповідно, відсутній факт порушення позивачем положень ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, не дивлячись на положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, яка передбачає відеофіксацію (або на портативний відеореєстратор, або відеореєстратор) під час забезпечення дотримання правил дорожнього руху та під час виконання службових обов`язків працівниками органів НП, яка зобов`язує посадову особу (в даному випадку - інспектора СРПП) здійснювати безперервну відеозйомку, жодного відеодоказу вчинення позивачем порушення ПДР ні до протоколу, ні до постанови не додано.

З огляду на відсутність будь-якого доказу щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд прийшов до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, а відтак, постанову по справі про адміністративне правопорушення, прийняту відносно позивача, не може бути визнано обґрунтованою та правомірною, отже оскаржувана постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення має бути закрито.

Також суд задовольняє і вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат у справі: судового збору в розмірі 496,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката - 15000 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стаття 132 КАС України встановила, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом ч. ч. 3-5 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено ч. ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Судом встановлено, що 18 січня 2022 року ОСОБА_1 уклав із адвокатським об`єднанням «ЮС ЕКВІТАС» (да працює адвокат Горбунова К.О.) договір про надання правової (правничої) допомоги, також суду був наданий акт прийому-передачі робіт (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги від 18.01.2022р. за №18-01/22, де були детально розписані виконані адвокатом роботи, кількість витрачених годин на виконану роботу та сума оплати цієї роботи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст. 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суть виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 15000 гривень є співмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При цьому, варто зауважити, що відповідачі не заявляли клопотань про необґрунтованість та неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, жодних обґрунтувань щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу не висловлювали та клопотання у порядку ст. 134 КАС України щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з доказами необґрунтованості понесених позивачем витрат не надавали, тому суд не застосовує наслідків, передбачених положенням ч. 6 ст. 134 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 18, 86, 104, 134, 139 КАС України, ст. ст. 14, 33, 121, 222, 245, ст.ст. 251, 252, 254, 256, 268, 280, 283, 288, 293 КУпАП, Правилами Дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, -

П О С Т А Н О В И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковського Іллі Олександровича щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу серії ОБ № 094803 від 18.09.2022р. про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та винесення постанови серії БАВ № 316690 від 18.09.2022р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Постанову серії БАВ №316690 від 18.09.2022р. інспектора СРПП Відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Дульковського Іллі Олександровича у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - визнати протиправною і скасувати її.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Одеській області 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору та 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суддя В.І. Дудник