Справа № 400/4499/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/4499/21
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗТОРГ НК» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року ТОВ «ГАЗТОРГ НК» (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДПС) в якому просило:

- визнання протиправним та скасування наказу від 11.06.2021 року №1104-П про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗТОРГ НК».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ не містить жодного посилання на будь-які повідомлення/інформацію про порушення позивачем законодавства, чи інші підстави, що спричинили необхідність призначення фактичної перевірки позивача. А тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року позов задоволено повністю.

Справу було розглянуто судом першої інстанції у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «ГАЗТОРГ НК» є юридичною особою, що здійснює свою господарську діяльність за адресою: м. Миколаїв, Херсонське шоссе, буд.52А.

ГУ ДПС на підставі пп.пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України видано наказ №1104-П від 11.06.2021 року «Про проведення фактичної перевірки» ТОВ «ГАЗТОРГ НК» та здійснено вихід на перевірку.

16.06.2021 року перевіряючими здійснено вихід на юридичну адресу ТОВ «ГАЗТОРГ НК» та вручено керівнику товариства - Бабіну B.І. копію наказу №1104-П від 11.06.2021 року, направлення на перевірку від 11.06.2021 року №1330/14-29-07-10, №1331/14-29-07-10 та пред`явлено службові посвідчення.

Проте, після пред`явлення та ознайомлення з направленнями, наказом та посвідченнями на перевірку керівник ТОВ «ГАЗТОРГ НК» відмовився від допуску представників податкового органу до проведення фактичної перевірки.

У зв`язку з чим 16.06.2021 року перевіряючими було складено акт відмови в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки. Один примірник акту отримано керівником ТОВ «ГАЗТОРГ НК».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність підстав в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 8.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗТОРГ НК», оскільки оскаржуваний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів було встановлено порушення позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту, на підставі яких відомостей або документів (заяви, доповідної записки, службової інформації, тощо) встановлені такі факти, яких обставин стосується така інформація, які порушення зафіксовано в ній тощо.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 80.5 ст.80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців 1-4 пп.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзац 5 пп.81.1 ст.81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 пп.81.1 ст.81 ПК України).

З наведених норм вбачається, що платник податку та/або посадові (службові) особи платника податків (його представники або особи, які фактично проводять розрахункові операції) мають право не допускати посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадку непред`явлення або не надіслання визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами 2-4 п.81.1 ст.81 ПК України, або у випадках оформлення документів, вказаних в абзацах 2-3 п.81.1 ст.81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Зі змісту оскаржуваного Наказу №1104-П від 11.06.2021 року вбачається, що фактична перевірка ТОВ «ГАЗТОРГ НК» була призначена на підставі пп.пп.80.2.2, 80.2.5, п.80.2 ст.80 ПК України з урахуванням пункту 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, у зв`язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації від ДПС України (листи від 26.05.2021 року №11958/7/99-00-07-05-03-07) зазначено перелік суб`єктів господарювання, щодо їх контролю за обігом пального для упередження випадків ухилення від сплати податків, а також з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Тобто, посилаючись на пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України податковий орган зазначив, що передумовою проведення фактичної перевірки стало отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення позивачем податкового законодавства.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах у справі №820/4894/18 від 04.12.2018 року, у справі №820/4891/18 від 18.12.2018 року, у справі №820/4895/18 від 18.12.2018 року, у справі №820/4893/18 від 05.03.2019 року, у справі №1440/2045/18 від 11.06.2019 року дійшов висновку, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання на положення Податкового кодексу України, а зазначення конкретно-визначених відомостей та/або даних, які відображені на матеріальних носіях або в електронному вигляді, що стали безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення.

В постанові від 21.07.2022 року у справі №320/1864/21 Верховний Суд зазначив, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками. Тобто саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем не надано жодних доказів того, що контролюючим органом отримано інформацію, яка зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу зі здійснення фактичної перевірки позивача.

У відзиві на позов та в апеляційній скарзі не зазначено жодного документу (заяви, доповідної записки, службової інформації, тощо), що могли б слугувати обґрунтованою причиною правомірності наказу, відсутня також і будь-яка інформація, що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства. Як у наказі про призначення перевірки, так і в будь-якому іншому документі, що містяться в матеріалах справи, податковий орган не конкретизує суть порушення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ не містить будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють та лист ДПС України. У наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності операцій позивача (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що призначення фактичної перевірки позивача здійснювалося виключно з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є безпідставними, оскільки таке тлумачення пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п.80.2 ст.80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ не відповідає нормам акту індивідуальної дії, не містить посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів було встановлено порушення позивачем вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.