Справа № 560/10714/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просить визнати відмову Міністерства внутрішніх справ України, викладену в листі МВС від 11,08.2022 № Д-9076/49 щодо права позивача на призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статей 1,2 п. "б" ст. 12 Закону 2262-ХІІ (в редакції Закону від 4 липня 2002 р. №51-IV, який набув чинності 6 серпня 2002 р.), - протиправною. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статей 1,2 п. "б" ст. 12 Закону 2262-ХІІ (в редакції Закону від 4 липня 2002 р. №51-IV, який набув чинності 6 серпня 2002 р.).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на дату звернення у 2022 році позивач мав всі необхідні юридичні факти для призначення пенсії за вислугу років, натомість, відмова відповідача у поданні є протиправною.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач станом на момент звільнення зі служби 1990 рік, не досяг 45 річного віку та не мав наявного трудового стажу 25 років.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, та 13.04.1990 року звільнився зі служби.

Позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою від 26.07.2022 про направлення до ГУ ПФУ в Хмельницькій області подання про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 02.08.2022 відповідачем надано відповідь про відсутність підстав для виконання заяви, оскільки позивач не має права на пенсію за вислугу років на умовах п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки на дату звільнення з військової служби не мав 25-річної вислуги та не досяг 45-річного віку.

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" визначені види, порядок та умови призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" Пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

З дати звільнення позивача з військової служби вказана стаття не зазнала змін в частині юридичних фактів, за яких виникає право на пенсію за вислугу років та пов`язує його одночасно з двома обставинами: (1) наявність страхового стажу 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців військової служби чи прирівняної до неї (2) досягнення 45-річного віку.

Таким чином, право на пенсію за п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" виникає з дати виникнення останнього із зазначених юридичних фактів.

Суд встановив, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак 45-річного віку досяг в 1993 році.

Станом на 23.11.2002 року позивач досягнув 54-річного віку та на цю дату мав страховий стаж, який складає 36 календарних років 3 місяців 29 днів, складовою якого мав 14 календарних років 7 місяців 7 днів вислуги на військовій та службі в органах внутрішніх справ, що вказує на наявність у позивача інших обов`язкових показників, згідно з якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше і у разі звернення до уповноваженого структурного підрозділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області з відповідною заявою про призначення пенсії за вислугу років протягом певного періоду часу існування положень п. "б" статті 12 Закону 2262-ХІІ (в редакції Закону від 4 липня 2002 р, №51-IV, який набув чинності 6 серпня 2002 р.).

Таким чином, станом на дату звернення до відповідача у 2022 році, страховий стаж позивача складався із військової служби протягом більше 12 років 6 місяців та сумарно становив більше 25 років, при цьому вік позивача був більше 45 років.

Наведена обставина не узгоджується із посиланням відповідача на відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії на підставі п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

На дату досягнення позивачем 45-річного віку (06.11.1993) діяла редакція Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 17.07.2004, пункт "б" ст. 12 якої викладено наступним чином: право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Наведена норма відрізняється від чинної на дату звернення за призначенням пенсії, зокрема формулюванням щодо досягнення 45-річного віку.

Суд звертає увагу, що у 2022 році регламентоване право на пенсію за вислугу років у разі досягнення 45-річного віку на день звільнення зі служби, у той час, як у редакції Закону від 17.07.2004 таке право виникало незалежно від підстав та часу звільнення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Згідно висновків, висловлених Верховним Судом України у постановах від 10 лютого 2015 року у справі № 21-630а14, від 01 липня 2014 року у справі № 21-244а-14 та Верховним Судом від 16 липня 2019 року у справі № 686/651/17, від 30 січня 2018 року у справі № 539/3872/14-а застосуванню підлягає Закон № 2262 в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Редакція пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" змінювалась, змінюючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

Протягом певного періоду часу існували положення статті, згідно з якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років при наявності інших обов`язкових показників.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в статті 12 Закону № 2262 особи, які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку (до набрання чинності Законом України від 04 квітня 2006 року № 3591-IV) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Оскільки станом на час досягнення позивачем 45 років діяла редакція пункту "б" статті 12 Закону № 2262, яка давала позивачу право на призначення пенсії за вислугою років незалежно від підстав та часу звільнення, то подальші зміни в законодавстві не можуть позбавити позивача права на пенсійне забезпечення за умови дотримання інших обов`язкових показників, а саме: наявність загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 04.05.2022 року у справі № 640/25383/19.

При цьому, керуючись висновками Конституційного Суду України, звуження соціальних гарантій, які, на думку суду, полягають також у сталості їх елементів (юридичних фактів, необхідних для набуття права), є недопустимим, з огляду на що, слід констатувати наявність права позивача на пенсію за п. "б" ст. 12 Закону на дату звернення до відповідача.

Зважаючи на з`ясування факту досягнення позивачем, на дату звернення, гарантованого права на призначення пенсії, включаючи необхідні юридичні факти про вік та страховий стаж, суд вважає, що протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, викладену в листі МВС від 11.08.2022, при цьому належним способом захисту інтересів позивача є зобов`язання МВС України, в особі відповідального департаменту, підготувати та направити належним чином оформлену довідку до ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на доведення позивачем обставин, за яких виникає право на пенсію за вислугу років, звертаючи увагу на те, що дії, якими МВС України фактично відмовило позивачу в реалізації такого права, вчинені без урахування висновків Конституційного Суду України та Верховного Суду, які є обов`язковими для відповідача, та через довільне тлумачення норм спеціального закону, суд убачає підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в підготуванні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до п. "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" в редакції Закону від 4 липня 2002 року №51-IV.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Київ,Центральна Частина Києва, Київ,01601 , код ЄДРПОУ - 00032684)

Головуючий суддя О.П. Шевчук