Справа № 520/19792/21
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року № 520/19792/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

представника позивача Рижкова І.П.,

представника відповідача Павлович Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 10.08.2021 року№ 16242-2414-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 10.08.2021 року № 16247-2414-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 10.08.2021 року№ 16256-2414-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 10.08.2021 року № 16241-2414-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 10.08.2021 року№ 16245-2414-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 10.08.2021 року№ 16252-2414-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 16.08.2021 року № 0-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 16.08.2021 року № 0-2030;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу в ) від 16.08.2021 року № 0-2030;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник позивача прибула, проти позовної заяви заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів житлової нерухомості:

- квартира АДРЕСА_1 , на підставі дубліката договору купівлі- продажу, посвідченого 15.02.1997 р. Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за р. № 5-727, серія та номер: 3-385, виданного 17.05.2017 р.;

- квартира АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. 01.08.2011 року за реєстр. № 3234;

- квартира АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик Я.О. 07.06.2018 року за реєстр. № 2025.

Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 16242-2414-2030 від 10.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 1075,05 грн.;

- № 16241-2414-2030 від 10.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 4483,35 грн.;

- № 16247-2414-2030 від 10.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 1331,00 грн.;

- № 16245-2414-2030 від 10.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 5550,72 грн.;

- № 16252-2414-2030 від 10.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 1954,70 грн.;

- № 16256-2414-2030 від 10.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у сумі 1556,10 грн.;

- № 0-2030 від 16.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік у сумі 2134,80 грн.;

- № 0-2030 від 16.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік у сумі 8902,85 грн.;

- № 0-2030 від 16.08.2021 року, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік у сумі 5796,89 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентується ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/ або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. (пп. 266.3.2 п. 266.3ст. 266 ПК України).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у 2017-2020 роках у власності позивача перебували:

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 45,20 м2;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 188,5 м2;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 109,10 м2;

Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджуючись такими рішеннями податкового органу, з посиланням на рішення Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», зазначив, що Харківська міська рада для об`єктів житлової нерухомості загальною площею до 85 кв.м. (незалежно від їх кількості), що розташовані на території м. Харкова та знаходяться у власності фізичних осіб, встановила єдину ставку податку оподаткування, яка дорівнює 0 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року.

Так, відповідно до п.3 Додатку 1 рішення Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017 ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Отже, що відповідно до запровадженої Харківською міською радою пільги об`єкта справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - квартири загальною площею до 85,00 кв.м. підпадають під стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, але зі ставкою 0% незалежно від кількості таких квартир.

Тобто, для застосування пільги, встановленої рішенням Харківської міської ради, загальна площа квартир, що перебуває у власності позивача не повинна перевищувати 85 кв. м.

При цьому, загальна площа квартир, що перебувають у власності позивача, становить 342,8 кв.м., що перевищує показник критерію пільги, встановленої рішенням Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Водночас, пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України встановлено, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Таким чином, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до квартир, якщо площа таких квартир перевищує 300 кв.м.

При цьому, якщо фізична особа має у власності один об`єкт оподаткування, то при вирішенні питання застосування або не застосування пільги береться до уваги загальна площа такого об`єкта оподаткування, а якщо ж у власності особи перебуває декілька об`єктів оподаткування, то визначальною є загальна площа всіх об`єктів.

Загальна площа об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності позивача становить 342,8 кв.м., а отже зменшення оподаткованої площі на 60 кв.м. та 85 кв.м. не застосовується.

Щодо посилань позивача на невірне застосування ставки при визначенні податкового зобов`язання за квартиру АДРЕСА_3 (податкове повідомлення-рішення від 16.08.2021 № 0-2030), суд зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання визначено відповідно до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у місті Києві» із відповідними змінами та доповненнями. Ставка податку у 2020 році для житлових будівель становила 1,5 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2020 (4723,00 гривень).

З метою здійснення практичних кроків для підтримки громадян в період складної фінансово - економічної ситуації, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом «SARS-CoV-2», Київська міська рада з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року вирішила застосовувати до ставки податку для фізичних осіб понижуючий коефіцієнт 0,75.

Тобто, у 2020 році ставка податку для фізичних осіб при визначенні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовується з урахуванням понижуючого коефіфіцієнту, тобто 1,5 х 0,75 = 1,125 - ставка податку у 2020 році на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб.

Отже, ставка податку становить 1,125 % від мінімальної заробітної плати, встановленої на січень поточного року, а саме на січень 2020 року, що складає 4 723,00 грн., отже, ставка податку = 1,125 % х 4 723,00 = 53,13 гривень.

Так, податковим органом за 2020 рік визначена ставка у розмірі 53,13 грн. за формулою: 4 723 * 1,5 * 0,75 = 53,13, де 4 723 грн. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020, 1,5 - ставка податку за 1 м2, 0,75 - понижуючий коефіцієнт.

В подальшому, ставка податку помножується на загальну площу квартири, що перебуває у власності позивача, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 109,10 м2.

Отже, сума податку, відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 16.08.2021 № 0-2030 становить: (1,125 % х 4 723,00) х 109,10 = 5 796,89 гривень.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про безпідставність вищевказаних посилань позивача.

Щодо посилань позивача на те, що податковим органом, під час винесення оскаржуваних рішень, допущено порушення строку встановленого підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України та пунктом 102.1 ст. 102 ПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Таким чином, прямою нормою відповідно до пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України встановлена можливість формувати податкові повідомлення - рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, саме у межах строків, що встановлені п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України встановлено строк 1095 дня.

Отже, законодавцем встановлена пряма норма щодо можливості формування податкового повідомлення - рішення за податкові періоди - 1095 днів.

За таких обставин, податковим органом не порушено строків встановлених законодавством під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про безпідставність вищевказаних посилань позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган під час винесення оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень - рішень про нарахування фізичній особі ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 13.12.2022 року