Справа № 420/9324/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9324/21
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року Державне підприємство Адміністрація морських портів України (далі ДП) звернулось до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та просило: визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської міської ради від 30.03.2021 №42/100-VIII; зобов`язати Чорноморську міську раду Одеського району Одеської області надати ДП дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення з КВЦПЗ: 10.04 для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перелік для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому, позивачем для отримання дозволу на проектування було надано всі необхідні документи, передбачені нормами ЗК України. Згідно розділу Класифікатора цільове призначення «Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами» відносить до секції 1 «Землі водного фонду», що свідчить про відповідність заявленого позивачем клопотання схемі зонування території із позначенням перспективних напрямів розвитку (зонінгу). Згідно Генерального плану м.Чорноморськ зазначена в клопотанні земельна ділянка акваторії має код 607 та позначена як днопоглиблення акваторії порту перший і другий ковші Сухого лиману безстроково. Вказане свідчить про повну відповідність місця розташування об`єкта вимогам Генерального плану і містобудівній документації м.Чорноморськ Одеського району Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням, ДП подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2021 року до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області надійшло клопотання Чорноморської філії ДП про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) в постійне користування ДП із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення: 10.04 Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами (а.с.167-168 т.1).

30 березня 2021 року Чорноморською міською радою прийнято рішення №42/100-VIII, яким відмовлено ДП у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення згідно з КВЦПЗ: 10.04 для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації м.Чорноморська Одеського району Одеської області.

Винесення вказаного рішення і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до Чорноморської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки позивач просив надати земельну ділянку орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману), цільове призначення: 10.04 Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) входить в межі, визначені в Постанові Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Чорноморськ» від 31 жовтня 2007 року №1278.

Крім того, суд зазначив, що рішенням Чорноморської міської ради від 26.12.2014 року №566-VI затверджено Генеральний план, складовою частиною якого є план зонування території (зонінг), згідно якого акваторія Сухого лиману перебуває у зоні Р6 «водний об`єкт» (лиман) (а.с.120, 190-191 т.1).

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, згідно якої 10 - Землі водного фонду (землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів); 10.01 - Для експлуатації та догляду за водними об`єктами; 10.04 - Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

При цьому, згідно листа Управління архітектури та містобудування Виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 10.02.2021 року №013-19 відповідно до основного креслення Генерального плану міста Чорноморськ Одеської області позначене бажане місце розташування відноситься до території моря, лиманів, ставків. Згідно схеми зонування території із позначенням перспективних напрямів розвитку (зонінг), територія знаходиться в зоні водних об`єктів (Р6). Детальний план території за бажаним місцем розташування не розроблявся. Надання земельної ділянки із цільовим призначенням « 10.04 - Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами» не відповідає містобудівній документації міста Чорноморськ (Іллічівськ) Одеського району Одеської області (а.с.171 т.1).

Таким чином, надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки за кодом 10.04, як зазначено в поданому позивачем клопотанні, не відповідатиме наявній містобудівній документації.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, приймаючи спірне рішення про відмову ДП в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення згідно з КВЦПЗ: 10.04 - Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, відповідач посилався на невідповідність сутності вказаної зави ДП містобудівній документації м.Чорноморська Одеського району Одеської області.

Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області у вказаному рішенні посилалась на лист управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 10.02.2021 року №013-19 про невідповідність цільового призначення земельної ділянки містобудівній документації м. Чорноморська Одеського району Одеської області, а також на рекомендації постійної комісії з питань будівництва, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища та благоустрою про відмову у задоволенні клопотання у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації м. Чорноморська Одеського району Одеської області.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками та зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Положеннями ч.1 ст.58 Земельного кодексу України та ст.4 Водного кодексу України передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, п.1.4. якого визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Відповідно до Секції І «Землі водного фонду» розділ 10 Класифікатору землі водного фонду (землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів) поділяються за такими цільовими призначеннями: 10.1. Для експлуатації та догляду за водними об`єктами; 10.2 Для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами; 10.3 Для експлуатації та догляду за смугами відведення; 10.4 Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами; 10.5 Для догляду за береговими смугами водних шляхів.

Крім того, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 27.05.2005 року №257 затверджено Правила технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, п.1.1. яких передбачено, що правила технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд (далі - Правила) визначають порядок, періодичність і методику здійснення технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд з метою забезпечення безпеки судноплавства, а також довговічності і технічної придатності гідротехнічних споруд до експлуатації відповідно до їх призначення.

Правила поширюються на такі гідротехнічні споруди (далі - споруди) морських портів і судноремонтних заводів, зокрема, як акваторії морських портів і судноремонтних заводів (далі - портові акваторії).

Так, Постановою КМУ від 31 жовтня 2007 р. №1278 було затверджено межі акваторії морського порту Чорноморськ та визначено межі акваторії морського порту Чорноморськ згідно з додатком, за яким акваторія порту (у системі координат WGS-84) включає частину водного об`єкта Сухого лиману (до урізу води) у відповідних межах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

Матеріали справи (а.с.121 т.1) містять викопіювання Генерального плану м.Чорноморськ, де зазначена в клопотанні земельна ділянка акваторії має позначку 607 та визначена як днопоглиблення акваторії порту - перший та другий ковші Сухого лиману - безстроково.

Вказані обставини у сукупності свідчать про необґрунтованість посилань відповідача на невідповідність діяльності, визначеної ДП в клопотанні, цільовому призначенню запитуваної земельної ділянки, а також на невідповідність клопотання містобудівній документації м.Чорноморська Одеського району Одеської області.

На думку суду, ДП обґрунтовано (в контексті вищевказаних аргументів) клопотало про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки саме для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами та саме із земель водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання, відповідач посилався на лист юридичного відділу управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 02.03.2021 року про відсутність перенесених меж акваторію порту.

Колегія суддів не погоджується з вказаними посиланнями та зазначає, що положеннями статті 123 ЗК України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так, зі змісту вказаної статті вбачається, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведеного вбачається, що виключно невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що свідчить про безпідставність посилань відповідача на відсутність перенесених меж акваторію порту.

В контексті вказаного обґрунтування суд також наголошує, що як було зазначено, саме Постановою КМУ від 31 жовтня 2007 р. №1278 було затверджено межі акваторії морського порту Чорноморськ та визначено межі акваторії морського порту Чорноморськ згідно з додатком.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.59 ЗК України землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури.

З наведеного вбачається, що реалізація вказаних положень в кінцевому рахунку і покликана призвести до визначення та затвердження меж акваторії морського порту Чорноморськ.

Наведені обставини у сукупності свідчать про безпідставність та необгрунтованість спірного рішення Чорноморської міської ради від 30.03.2021 року №42/100-VIII, в зв`язку з чим останнє повинно бути визнано протиправним та скасовано.

Стосовно зобов`язання відповідача надати ДП дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення з КВЦПЗ: 10.04 для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, колегія суддів зазначає таке.

Так, положеннями статті 1 Запкону України «Про морські порти» (далі Закон) визначено, що адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту); акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден; гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден; морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

Цей Закон регулює відносини у сфері портової діяльності, зокрема встановлює основи державного регулювання діяльності в морських портах, порядок будівництва, відкриття, розширення та закриття морських портів в Україні, порядок провадження на їх території господарської діяльності, у тому числі надання послуг, визначає правовий режим об`єктів портової інфраструктури (ст.2 Закону)

Статтею 13 Закону передбачено основи державного регулювання діяльності в морському порту.

Державне регулювання діяльності в морському порту здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень з метою забезпечення:

1) безпеки мореплавства, життя і здоров`я громадян;

2) порядку в морському порту;

3) безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури у межах території та акваторії морського порту;

4) комплексного розвитку та підвищення конкурентоспроможності морських портів;

5) належного утримання, ефективного управління та використання об`єктів портової інфраструктури державної власності;

6) створення рівних умов для провадження господарської діяльності у морському порту;

7) рівного доступу до послуг, що надаються в морському порту;

8) недопущення забруднення навколишнього природного середовища, дотримання вимог щодо використання та охорони водних об`єктів у межах території та акваторії морського порту.

Відповідно до ст.15 Закону адміністрація морських портів України утворюється з метою, зокрема, утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту; надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки; організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд, систем забезпечення безпеки мореплавства, розташованих у межах території та акваторії морського порту; організації та забезпечення безпеки мореплавства.

Положеннями статті 8 Закону визначено межі морського порту.

Так, межами морського порту є межі його території та акваторії.

Межі території морського порту визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України, виходячи з положень Земельного кодексу України.

Як було зазначено, Постановою КМУ від 31 жовтня 2007 р. №1278 було затверджено межі акваторії морського порту Чорноморськ та визначено межі акваторії морського порту Чорноморськ згідно з додатком, за яким акваторія порту (у системі координат WGS-84) включає частину водного об`єкта Сухого лиману (до урізу води) в межах:

на півночі - обмежувальною лінією, що з`єднує точки з координатами 46 град. 21'02,0'' північної широти і 30 град. 38'33,0'' східної довготи та 46 град. 21'03,0'' північної широти і 30 град. 38'37,0'' східної довготи;

на сході - обмежувальними лініями, що з`єднують точки з такими координатами: 46 град. 19' 08,0'' північної широти, 30 град. 40' 58,0'' східної довготи (вогонь північного молу); 46 град. 18' 58,0'' північної широти, 30 град. 41' 30,0'' східної довготи (буй N 1); 46 град. 18' 52,0'' північної широти, 30 град. 41' 30,0'' східної довготи (буй N 2); 46 град. 18' 56,0'' північної широти, 30 град. 40' 51,0'' східної довготи (Чорноморський маяк); частину водного об`єкта (якірна стоянка № 351), обмежену лініями, що з`єднують точки з такими координатами: 46 град. 14' 23,0'' північної широти, 30 град. 41' 30,0'' східної довготи; 46 град. 17' 11,0'' північної широти, 30 град. 44' 12,0'' східної довготи; 46 град. 16' 53,0'' північної широти, 30 град. 44' 54,0'' східної довготи; 46 град. 12' 29,0'' північної широти, 30 град. 45' 00,0'' східної довготи; частину водного об`єкта зовнішнього рейду, обмежену береговою лінією і дугою кола радіусом 4,5 милі, проведеного з точки з координатами 46 град. 19' 05,0'' північної широти і 30 град. 40' 42,0'' східної довготи;

частину водного об`єкта звалища ґрунту Чорноморського морського порту з координатами:

46 град. 12' 29,0'' північної широти, 30 град. 48' 24,0'' східної довготи;

46 град. 12' 29,0'' північної широти, 30 град. 49' 24,0'' східної довготи;

46 град. 11' 29,0'' північної широти, 30 град. 49' 24,0'' східної довготи;

46 град. 11' 29,0'' північної широти, 30 град. 48' 24,0'' східної довготи.

Відповідно до ч.3 ст.59 ЗК України землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури.

З аналізу наведеного та в контексті даних спірних правовідносин вбачається, що межі території морського порту визначаються Кабінетом Міністрів України, як центральним органом виконавчої влади, водночас, порядок набуття земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, на яких розташована акваторія морського порту, передбачено положеннями ЗК України.

Зі змісту статті 123 ЗК України (порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування) вбачається, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведеного вбачається, що діючим законодавством встановлено відповідні вимоги до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, до яких віднесено: зазначення орієнтовного розміру земельної ділянки та її цільовього призначення, надання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки.

При цьому, одночасно положення ЗК України передбачають єдину загальну підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якою є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ДП було зазначено орієнтовний розмір земельної ділянки (494 га) та її цільове призначення, рівно як і було надано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки (додаток 1 до клопотання), що свідчить про дотримання позивачем процедури та порядку набуття вказаної земельної ділянки комунальної власності у користування.

При цьому, стосовно зазначення орієнтовного розміру земельної ділянки 494 га, колегія суддів наголошує на обгрунтованість такого зазначення (на етапі саме отримання дозволу на розробку проекту землеустрою), оскільки справа містить паспорт акваторії морського порту Чорноморськ, з матеріалів якого (а.с.62 т.1) вбачається, що площа першого та другого басейнів (Сухого лиману) складає 494 га.

Отже, враховуючи безпідставність відмови спірним рішенням відповідача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (суд апеляційної інстанції зазначив про необґрунтованість посилань відповідача на невідповідність діяльності, визначеної ДП в клопотанні, цільовому призначенню запитуваної земельної ділянки, а також на невідповідність містобудівній документації м.Чорноморська Одеського району Одеської області), приймаючи до уваги наявність правових підстав для звернення ДП з вищевказаним клопотанням у відповідності до Постанови КМУ від 31 жовтня 2007 р. №1278 і на підставі ч.3 ст.59 ЗК України, та оскільки звертаючись з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ДП було обгрунтовано вказано всі належні складові такого клопотання, які передбачені положеннями статті 123 ЗК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення з КВЦПЗ: 10.04 для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

Крім того, слід зазначити, що наявність підстав для задоволення даного позову шляхом саме зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки узгоджується з наступним.

Так, у постанові від 16 вересня 2015 року (справа №21-1465а15) Верховний Суд України вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім цього, згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав,що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Крім того, при зобов`язанні відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03 листопада 2022 року справа № 420/2218/19.

Так, касаційним судом по вказаній справі було зазначено наступне: «Колегія суддів наголошує, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Водночас отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №545/808/17, від 22 лютого 2019 року у справі № 813/1631/14.

Зміст статті 79-1 ЗК України свідчить, що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Також не є визначальним за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

Такий правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 28 лютого 2020 року у справі № 461/1257/17».

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що досліджувані позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської міської ради від 30.03.2021 року №42/100-VIII.

Зобов`язати Чорноморську міську раду Одеського району Одеської області надати Державному підприємству Адміністрація морських портів України дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га (перший та другий ковші Сухого лиману) із земель комунальної власності, розташованих на землях водного фонду в межах акваторії морського порту Чорноморськ, цільове призначення з КВЦПЗ: 10.04 для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 25932851, адреса місцезнаходження: 68003, Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, 33) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (, адреса місцезнаходження: 01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14) судовий збір в розмірі 11983 (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.