Справа № 260/1815/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2022 року м. Ужгород№ 260/1815/21
14:10 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

позивач: керівник Ужгородської окружної прокуратури - представник Андрейчик Алла Миколаївна,

відповідач: Ужгородська міська рада представник не з`явився,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6) до Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 25 листопада 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 07 грудня 2022 року, у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці з 30 листопада 2022 року по 06 грудня 2022 року.

18 травня 2021 року керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійний вимог на стороні відповідача: ОСОБА_1 , якою просить визнати незаконним та скасувати пункт 1.33 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30 березня 2021 року за № 141.

09 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15 вересня 2021 року ухвалою суду позовну заяву Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення - залишено без розгляду.

18 листопада 2021 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури залишено без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/1815/21 без змін.

01 червня 2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року скасовано. Справу за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про скасування рішення направлено для продовження розгляду до Закарпатського окружного адміністративного суду.

14 червня 2022 справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду.

20 червня 2022 року ухвалою суду прийнято до свого провадження адміністративну справу № 260/1815/21 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

13 вересня 2022 року ухвалою суду витребувано від Ужгородської міської ради: відомості з генерального плану міста Ужгорода про категорію земель щодо місцезнаходження земельної ділянки наділеної ОСОБА_1 , що проживає АДРЕСА_2 , згідно його заяви від 28 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0922 га яка розташована по АДРЕСА_3 ; витяг з протоколу постійної комісії з питань регулювання земельних відносин містобудування та архітектури що стосується розгляду звернення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за його заявою від 28.01.2021 року (зареєстрована ЦНАП 29.01.2021 року).

10 жовтня 2022 року ухвалою суду поновлено судовий розгляд по даній справі. Витребувано від Басейнового управління водних ресурсів річки Тиса - відомості про охоронну зону річки Уж відносно земельної ділянки наділеної ОСОБА_1 , що проживає АДРЕСА_2 , згідно його заяви (з графічними матеріалами) від 28 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0922 га яка розташована по АДРЕСА_3 .

1. Позиції сторін.

Позов обґрунтований тим, що у відповідь на вимогу Ужгородської окружної прокуратури про надання інформації від 13.04.2021 року за № 07.53-104-413вих-21 Закарпатська регіональна філія державного підприємства Центр державного земельного кадастру провела співставлення графічної частини генерального плану міста Ужгород, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 04.06.2004 року № 313 (джерело отримання інформації - офіційний сайт міської ради - https://rada uzhgorod.gov.ua/generalnyts-plan-mista/) та графічних зображень матеріалів бажаного місця розташування земельних ділянок, що містяться у матеріалах прийнятих рішень Ужгородської міської ради щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою. За результатами співставлення встановлено, що відведення земельної ділянки відбулось за рахунок території, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, будівництво нового індивідуального житлового будинку не передбачено, а вказана територія згідно функціонального призначення відноситься частково до земель на яких планується розширення автомагістралі. Таким чином, розміщення на цій земельній ділянці нової індивідуальної житлової забудови не передбачене генеральним планом міста, а тому надання дозволу на таке розміщення без внесення і затвердження змін до генерального плану суперечить чинному законодавству України. Водночас, на запит Ужгородської окружної прокуратури отримано відповідь Ужгородської міської ради за №1144/03 від 12.04.2021 згідно якої вбачається, що запроектована земельна ділянка знаходиться на території історичного ареалу міста Ужгород, у тому числі в межах комплексної охоронної зони пам`ятки містобудування місцевого значення Комплекс Замкової гори, XVI-ХІХ ст.ст. (охоронний номер 1-Зк), в зоні охорони археологічного культурного шару 2-ої категорії. Отже передача земельної ділянки з метою здійснення нової забудови в межах історичного ареалу не узгоджується з принципом раціонального використання та охорони земель, визначеного ст.ст. 4, 5 ЗК України та суперечить наказу Міністерства культури України за №3 від 06.01.2016 про затвердження науково-проектної документації Історико-архітектурний опорний план м.Ужгород з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів. Звертають увагу, що оскільки земельна ділянка пропонується для відведення за рахунок можливого розширення міської автомагістралі (автодороги), прийнятим рішенням порушено також і вимоги пункту а частини 3 статті 83 Земельного кодексу України, в частині заборони передачі земель комунальної власності загального користування у приватну власність. З огляду на викладене рішення Ужгородської міської ради в цій частині повинне бути визнане незаконним і скасоване.

17 червня 2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що статтею 116 та 118 ЗК України чітко передбачено, що зазначається бажане місце розташування земельної ділянки, розміри та місце розташування в подальшому можуть корегуватися на відповідних комісіях. Відтак, дотримавшись всіх вимог вищезазначених норм закону щодо отримання земельної ділянки, 30.03.2021 р. п. 1.33 рішенням Ужгородської міської ради № 141 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0922 га з подальшою передачею її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 . Також зазначають, що бажана заявником земельна ділянка ще не існує як об`єкт цивільних прав, межі її не погоджені, документів на землевідвід немає, а головне - не присвоєний кадастровий номер. Тобто, як і передбачено ст. 118 ЗК України, є лише графічні матеріали із орієнтовним місцезнаходженням та площею земельної ділянки, а сама вона не сформована. Подання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не створює безумовного обов`язку в органу місцевого самоврядування щодо затвердження такого проекту та передачі земельної ділянки у власність, тобто розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне однозначних наслідків щодо земельної ділянки, яка відводиться. Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, а отже й не порушує будь чиїх прав та інтересів.

08 липня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що за результатами співставлення встановлено, що відведення земельної ділянки відбулось за рахунок території, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, будівництво нового індивідуального житлового будинку не передбачено, а вказана територія, згідно функціонального призначення відноситься частково до земель на яких планується розширення автомагістралі. Інші доводи відповідача щодо можливості змінювати конфігурацію земельної ділянки та її бажане місце розташування на відповідних комісіях ради є надуманими і не узгоджуються з нормами матеріального права. Крім цього, розміщення на обраній, громадянином, земельній ділянці нової індивідуальної житлової забудови не передбачене генеральним планом міста, надання дозволу на таке розміщення без внесення і затвердження змін до генерального плану суперечить чинному законодавству України.

Третьою особою письмових пояснень щодо позову або відзиву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 09 червня 2021 року не подано та не повідомлено суд про причини неподання.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про надіслання судової повістки на електронну адресу відповідача.

Третя особа або її уповноважений представник у судове засідання не з`явилися, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою від 18 листопада 2022 року.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 28 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0922 га, яка розташована по АДРЕСА_3 з подальшою передачею у власність, (т.1 а.с. 15-19).

10 березня 2021 року відповідно до витягу з протоколу № 16 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури вирішено рекомендувати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою гр.. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0922 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4 з подальшою передачею у власність, (т.2 а.с. 59).

30 березня 2021 року Ужгородською міською радою прийнято рішення № 141 Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 1.33 рішення Ужгородської міської ради № 141 Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок надано учаснику бойових дій дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0922 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4 , (т.1 а.с. 12)

12 квітня 2021 року Виконавчий комітет Ужгородської міської ради листом № 1144/03-18, надав відповідь Ужгородській окружній прокуратурі Закарпатської обласної прокуратури, в якій зазначають, що земельні ділянки згідно із заявами гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальними площами 0.0922 га та 0,0927 га по АДРЕСА_4 - відповідно до науково-проектної документації Історико-архітектурний опорний план міста Ужгород Закарпатської області з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів (наказ Міністерства культури України № 3 від 06.01.2016) знаходяться на території історичного ареалу міста Ужгорода, в межах комплексної охоронної зони об`єкта культурної спадщини, на території пам`ятки містобудування місцевого значення Комплекс Замкової гори, XVI-ХІХ ст.ст. (охор. № 1-Зк), в зоні охорони археологічного культурного шару 2-ої категорії; відповідно до генерального плану міста - культурного шару 2-ої категорій відповідно до генерального плану міста - в межах території садибної житлової забудови, громадської забудови та частково території зелених насаджень загального користування. Земельні ділянки знаходиться в межах охоронної зони річки Уж. На зазначену територію відсутній затверджений детальним план території, (т.1 а.с. 13-14).

14 квітня 2021 року Закарпатською регіональною філією Державного підприємства Центр державного земельного кадастру листом надано відповідь Ужгородській окружній прокуратурі, в якій за результатами співставлення надають картографічні матеріали, а саме викопіювання з Генерального плану міста Ужгород 2004 року з нанесенням інформації про земельні ділянки, які зображено на отриманих графічних матеріалах та суміжні земельні ділянки, які внесено до бази даних Національної Кадастрової Системи. Співставлення відбулось за допомогою ліцензійного програмного забезпечення Digitals Professional/Geodesy/reports/XML Checker/Topotracer, шляхом накладання наявної вихідної інформації. Звертають увагу на те, що нанесення інформації відбулось схематично, так як у підприємства відсутні будь-які координати прив`язки графічної частини Генерального плану м. Ужгород, а також відсутні координати поворотних точок меж земельних ділянок, щодо яких було прийнято рішення Ужгородської міської ради щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою, (т.1 а.с. 20-22).

Вважаючи пункт 1.33 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради від 30 березня 2021 року за № 141 незаконним, керівник Ужгородської місцевої звернувся до суду з позовом про його скасування.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктами б та в частини першої статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з вимогами пункту 34 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно з частиною другою статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 ЗК України).

Таким чином, законом встановлено право громадян на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, і вирішення цього питання для земель комунальної власності віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до вимог частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже особи, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають до органу місцевого самоврядування відповідне клопотання разом із графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до вимог частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач є розпорядником землі у відповідності до вимог частини першої статті 122 ЗК України, оскільки бажана земельна ділянка, щодо якої позивачем подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою знаходиться на території м. Ужгород.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0922 га, яка розташована по АДРЕСА_4 з подальшою передачею у власність, (т.1 а.с. 15-19).

Згідно з вимогами частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 118 ЗК України відповідачем за результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, 30 березня 2021 року, прийнято рішення № 141 Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 1.33 рішення Ужгородської міської ради № 141 Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок надано учаснику бойових дій дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0922 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4 , (т.1 а.с. 12)

Відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

У розвиток цього висновку, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом, зокрема у разі невідповідності місця розташування ділянки вимогам генеральних планів населених пунктів.

При цьому, судом критично оцінюється посилання позивача на викопіювання (а.с.21, т.1) з Генерального плану міста Ужгород 2004 року з нанесенням інформації про земельні ділянки зроблене Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" на вимогу Ужгородської окружної прокуратури від 13.04.2021 року (а.с.20, т.1), яким проведено співставлення графічної частини генерального плану міста Ужгород, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 04.06.2004 року № 313 та графічних зображень матеріалів бажаного місця розташування земельних ділянок, оскільки таке зроблено відносно двох земельних ділянок, та у самому листі розробника звертається увагу, що нанесення інформації відбувалося схематично, так у підприємства відсутні будь-які координати прив`язки графічної частини Генерального плану міста Ужгород, а також відсутні координати поворотних точок меж земельних ділянок, щодо яких було прийнято рішення Ужгородської міської ради щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Щодо доводів позивача, що відведення земельної ділянки відбулось за рахунок території, на якій згідно генерального плану міста Ужгорода, будівництво нового індивідуального житлового будинку не передбачено, а вказана територія, згідно функціонального призначення відноситься частково до земель на яких планується розширення автомагістралі, то вказана обставина нічим не підтверджена.

Суд вважає необхідним відмітити, Ужгородська міська рада на вимогу Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області від 06 квітня 2021 року №07.53-104-306Вих-21 повідомляє, що згідно із заявою гр. ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_4 - відповідно до науково-проектної документації "Історико-архітектурний опорний план міста Ужгород з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів" (наказ Міністерства культури України № 3 від 06.01.2016 року) знаходяться на території історичного ареалу міста Ужгорода; відповідно до генерального плану міста - в межах території садибної житлової забудови, громадської забудови та частково території зелених насаджень загального користування. Земельна ділянка знаходиться в межах охоронної зони річки Уж, ( а.с.13-14, т.1).

Водний та Земельний кодекс України визначають ширину прибережних захисних смуг в залежності від площі водозабору басейну річки для малих, середніх та великих річок, зокрема ст. 60 ЗК України.

Виходячи із змісту вказаного листа відповідача, 10 жовтня 2022 року судом було поновлено судовий розгляд після нарадчої кімнати та з ініціативи суду витребувано від Басейнового управління водних ресурсів річки Тиса відомості про охоронну зону річки Уж відносно земельної ділянки наділеної ОСОБА_1 , що проживає АДРЕСА_2 , згідно його заяви (з графічними матеріалами) від 28 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0922 га яка розташована по АДРЕСА_3 .

27 жовтня 2022 року Басейнове управління водних ресурсів річки Тиса на виконання вимог ухвали повідомило суд, що питання щодо водозабірної площі річки не належить до компетенції БУВР Тиси, оскільки відповідно до п.6 Постанови КМ України від 08.04.1996 року № 413 із змінами "Про затвердження Порядку ведення державного водного кадастру", державний водний кадастр за розділом "Поверхневі води" у частині проведення постійних гідрометричних, гідрохімічних вод, ведеться ДСНС України, який є замовником робіт із складання державного водного кадастру за даним розділом та затверджує кадастрові матеріли. БУВР Тиси не замовляло та не отримувало на розгляд земельну документацію, (а.с.92-93, т.2).

Фактично відповідачем не заперечується та обставина, що земельні ділянки заходяться в межах охоронної зони річки Уж.

Розміри такої охоронної зони матеріали справи не містять та судом не вдалося можливим таку встановити, однак такі відомості визначаються згідно законодавства на стадії розробки суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно наданих суду відомостей земельні ділянки відповідно до генерального плану міста знаходиться в межах території садибної житлової забудови, громадської забудови та частково території зелених насаджень загального користування, про що вже вище зазначалося судом.

Крім того, у листі Ужгородської міської ради від 12.04.2021 року описуються земельні ділянки згідно із заявами гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальними площами 0.0922 га та 0,0927 га по АДРЕСА_4 , при цьому позов стосується земельної ділянки за заявою ОСОБА_1 , ( а.с.13, т.1)

Отже, Суд приходить до переконання, що вказані відомості, в тому числі відомості щодо охоронної зони річки Уж можливо перевірити та встановити на стадії розробки суб`єктами господарювання за замовленням громадянина проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186 ЗК України, а пред`явлений позов суд розцінює як передчасний, ( а.с.60, т.2).

З огляду на викладене, судом не встановлено порушення відповідачем повноважень визначених ст. 122 Земельного кодексу України чи ст. ч.7 ст.118 цього Кодексу. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, отже суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 1.33 рішення 4 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради .

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другоїстатті 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову як необґрунтованого, передчасного та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль