Справа № 420/22174/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок індексації грошового забезпечення позивачу за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року та направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) для виплати;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_2 ) виплатити перераховану військовою частиною НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення позивачу за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року з урахуванням вже проведених виплат.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з тих підстав, по суті, що:

- Військова частина НОМЕР_1 провела розрахунок (нарахування) не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби позивача з липня 2015 року по лютий 2018 року у Військовій частині НОМЕР_1 та направила розрахунок до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_2 );

- ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) провело виплату не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби позивача у Військовій частині НОМЕР_1 ;

- станом на час виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008;

- зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу;

- з огляду на те, що у спірний період з липня 2015 року по лютий 2018 року останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період;

- тому позовні вимоги позивача мають бути задоволенні шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року;

- отже, при нарахуванні (розрахунку) індексації грошового забезпечення відповідач 1 мав застосувати базовий місяць січень 2008 року;

- з аналізу норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення слідує, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача 1, як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, що підтверджено додатками наданими листом відповідача 1 від 05.10.2021 року № 11/4440, а саме інформація щодо порядку (механізму) обчислення індексації грошового забезпечення помісячно за період з 01.07.2015 року по 28.02.2018 року;

- саме на відповідача 1, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення, тоді як завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати індексацію за спірний період застосувавши базовий місяця січень 2008 року;

- аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 420/1207/19;

- разом з тим, саме наказом відповідача 2 від 27 липня 2021 року № 178-ОС позивач був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 01 серпня 2021 року;

- відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента від 29.12.2009 року № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення;

- отже, саме на відповідача 2 покладено зобов`язання щодо виплати позивачу всіх грошових коштів в тому числі неотриманої сумі індексації грошового забезпечення при проходженні служби у відповідача 1, даний висновок підтверджено самим відповідачем 2 листом від 11.10.2021 року № 11/4059.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач Військова частина НОМЕР_1 вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з тих підстав, по суті, що: на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення базового місяця здійснюватись з урахуванням змін розмірів доплат, надбавок та премій до грошового забезпечення військовослужбовців. Зокрема, у липні 2015 року відбулось підвищення надбавки за вислугу років з 30% до 35%, з 459,00 грн. до 535,00 грн., а у вересні 2015 року підвищення надбавка за виконання особливо важливих завдань з 1652,40 до 1762,56 грн. Таким чином, прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації слід зробити в липні та вересні 2015 року (базовий ), що спростовує доводи позивача.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з тих підстав, по суті, що: ствердження позивачем про те, що в період проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 йому неналежним чином нараховувалась індексації грошового забезпечення дозволяє стверджувати про саме протиправну бездіяльність вчинену самим позивачем, як командиром військової частини та основного організатора фінансового господарства в ній. Крім того під час проходження військової служби в прикордонному загоні позивач жодного разу не ініціював та не піднімав питання перерахунку йому індексації грошового забезпечення. За період проходження військової служби у відповідача 2 індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу в повній мірі, що не заперечується позивачем. Відповідачем 2 здійснило виплату відповідної суми, у зазначеному у довідці розмірі. Тобто відповідач зобов`язаний діяти виключно у відповідності до діючого законодавства, яким не передбачено діяти у спосіб відповідно до вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17 січня 2020 року № 13-ОС «Про особовий склад» (а.с.78), наказано, зокрема:

- відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009, «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року № 854/32306: виключити зі списків особового складу загону та зняти з усіх видів забезпечення:

- полковника ОСОБА_2 (П-002860), начальника загону, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17 січня 2020 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 липня 2021 року № 178-ОС «По особовому складу» (а.с.17), наказано, зокрема, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України виключити зі списків особового складу управління та зняти з усіх видів забезпечення:

по Південному регіональному управлінню полковника ОСОБА_2 (П-002860), який перебуває у розпорядженні начальника регіонального управління (остання займана штатна посада заступник начальника відділу начальник сектору оперативних чергових відділу управління службою штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ), звільненого в запас Збройних Сил України від 23.07.2021 № 714-ос за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до Інформації Військової частини НОМЕР_1 , щодо порядку (механізму) обчислення індексації грошового забезпечення, помісячно за період з 01.07.2015 р. по 28.02.2018 р., наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із листом від 14.09.2021 року № 11/3400 на адвокатський запит представника позивача (а.с.22-23, 73), зокрема, базовий місяць жовтень 2014 р., виплачено по червень 2015 р. в сумі 320,33 грн., всього 6358,94 грн.

У примітці цієї Інформації також зазначено:

- липень 2015 р. зміна НзВР з 30% на 35%;

- вересень 2015 р. зміна НВОВЗ та постійної премії.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 прикордонний загін) від 06.12.2021 р. № 170 про щомісячний розмір посадового окладу позивача за період з 27 жовтня 2014 р. по 17 січня 2020 р. (а.с.74-75), розмір посадового окладу позивача:

- 27-31 жовтня 2014 року: 1350,00 грн.;
- 1-2 листопада 2014 року: 1350,00 грн.;

- 3-30 листопада 2014 року: 1400,00 грн.;

- грудень лютий 2018 року: 1400,00 грн.;

- березень 2018 року грудень 2019 року: 7190,00 грн.;

- 1-17 січня 2020 року: 7190,00 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.18-21, 24-30):

- адвокатських запитів представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2021 року, від 08.09.2021 року, від 04.10.2021 року;

- відповідей ІНФОРМАЦІЯ_1 на адвокатські запити представника позивача від 20.08.2021 року, від 03.09.2021 року, від 11.10.2021 року, відповідно до змісту останньої, за результатом розгляду запиту представника позивача інформовано, що:

- в серпні 2021 року Південним регіональним управлінням відповідно до статті 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній служби України від 29.12.2009 № 1115/2009 ОСОБА_1 була виплачена індексація грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року включно. Перевірка ІНФОРМАЦІЯ_2 розрахунків нарахування ІНФОРМАЦІЯ_4 індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 не проводилась;

- виходячи з вищезазначеного, підстав для проведення перерахунку Південним регіональним управлінням індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 немає;

- адвокатських запитів представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.09.2021 року, від 02.11.2021 року;

- відповідей НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.11.2021 року та від 05.10.2021 року, відповідно до змісту останньої на адвокатський запит представника позивача останньому:

- надано, зокрема, завірену копію інформації, щодо порядку (механізму) обчислення індексації грошового забезпечення, помісячно за період з 01.07.2015 по 28.02.2018 року на ОСОБА_1 , яка була надіслана до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) для проведення розрахунку;

- із зазначенням, що нарахування індексації та визначення базового місяця при розрахунку проводились в межах кошторисних призначень, що виділялись на утримання Державної прикордонної служби України розпорядником коштів та у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 № 1078, роз`яснень Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про окремі питання індексації грошового забезпечення» від 02.06.2020 року № 0.11-5760/0/6-20 (зі змінами).

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 суду також надано копії, зокрема (а.с.69-72, 76-77, 79-80):

- зворотних боків особистої картки грошового забезпечення позивача ф. 10 № 489 з січня 2015 р. по грудень 2015 р., з січня 2016 р. по грудень 2016 р., з січня 2017 р. по грудень 2017 р., з січня 2018 р. по грудень 2018 р.,

- витягів із наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 категорії) Державної прикордонної служби України від 27 жовтня 2014 року № 218-ос, від 03 листопада 2014 року № 223-ос;

- біографічної довідки позивача від 07 грудня 2021 року, наданої за підписом начальника відділу кадрів НОМЕР_3 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно з даними якої щодо трудової діяльності та військової служби позивача, зокрема:

- 16.07.2012-03.11.2014: Перший заступник начальника загону начальник штабу НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- 03.11.2014-17.01.2020: Начальник НОМЕР_3 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017-III), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок № 1078).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону № 2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 2017-III передбачено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон № 1282-XII.

Приписами статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 4 Закону № 1282-XII передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 15.12.2015) передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77, застосовується з 01.01.2016) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, який застосовується з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Згідно зі змістом основної позовної вимоги позивача, предметом спору у цій справі є правомірність/протиправність бездіяльності відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року.

З аналізу положень Законів № 2011-XII та № 1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 380/1513/20).

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд уже зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2208/17.

Щодо справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20.

Колегія суддів Верховного Суду звернула увагу на те, що у названих справах № 400/1118/21, № 420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Одночасно з цим, Суд указав, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Зрештою на основі аналізу наведених норм Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Правовідносини у наведених справах і у цій справі є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.

У цьому контексті колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що пунктом 10-2 Порядку № 1078 (в редакції, яка діє з 01 грудня 2015 року) передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

У свою чергу схема посадових окладів осіб офіцерського складу Держприкордонслужби затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.

В подальшому після прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Держприкордонслужби, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Таким чином, з 01 грудня 2015 року зміна базового місяця для нарахування індексації залежить від підвищення тарифних ставок (окладів).

За таких обставин, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Розмір посадового окладу військовослужбовців встановлено у січні 2008 року (постанова Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»).

Тарифна ставка, оклад за посадами, які займав позивач протягом зазначеного періоду, не змінювалися з січня 2008 року.

Проте, відповідач Військова частина НОМЕР_1 неправильно застосував зазначені норми Порядку № 1078, визначивши, що індивідуально у позивача збільшився розмір посадового окладу з 1350,00 грн. (у жовні 1-2 листопада 2014 року) до 1400,00 грн. (з 3 листопада 2014 року). Розмір посадового окладу за посадою позивача не змінювався з січня 2008 року по березень 2018 року, а індивідуальне збільшення грошового забезпечення відбулось на 50,00 грн. за рахунок окладу за новою посадою, який також був визначений з січня 2008 року постановою КМ України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Фактично, відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 обмежено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року у зв`язку з переводом на іншу посаду з більшим окладом (+50,00 грн.) у порівнянні з іншими військовослужбовцями, які продовжили нести військову службу без переведення на інші посади.

Відтак, останнє підвищення окладу за посадами позивача відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови № 704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Держприкордонслужби, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не місяць, наступний за місяцем переведення на іншу посаду позивача, чи інший базовий місяць.

За таких обставин, позивач правомірно вважає січень 2008 року базовим місяцем для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців були незмінними.

На виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом також враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, від 28 червня 2022 року у справі № 420/4841/21 тощо.

На підставі встановлених судом обставин, вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та правових висновків Верховного Суду суд дійшов висновку, що позиція відповідача Військової частини НОМЕР_1 зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:
- бездіяльність щодо не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року, допущена відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 : не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для правомірного допущення бездіяльності; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована, тому вона є протиправною, відповідно

- адміністративний позов у зазначеній частині та похідна вимога зобов`язального характеру до зазначеного відповідача, а саме про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року та направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) для виплати, підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо позовної вимоги позивача: зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_2 ) виплатити перераховану військовою частиною НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення позивачу за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року з урахуванням вже проведених виплат, слід зазначити таке.

Виходячи зі змісту основної позовної вимоги, жодне рішення, дії чи бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в тому числі щодо виплати перерахованої військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення позивача за певний період, не є предметом оскарження (відповідно, спору / дослідження / встановлення / тощо) за даним позовом.

При цьому, згідно з вищенаведеними висновками суду, наявні підстави для задоволення позовних вимог, зокрема в частині вимоги зобов`язального характеру до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , а саме про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року та направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) для виплати.

Отже, станом на момент прийняття рішення у цій справі спірний розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року Військовою частиною НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) для виплати позивачу, в тому числі на виконання рішення у справі, об`єктивно не направлений.

При цьому, частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного вбачається, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише та виключно вже порушені права, свободи та інтереси позивача, відповідно захист прав, свобод та інтересів на майбутнє, про який фактично заявлено у зазначеній вимозі позивача, не припустимий, тому вимоги позивача у вищезазначеній частині, є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928) до 31 грудня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято та складено також з урахуванням: часу тимчасової непрацездатності головуючого судді; часу перебування головуючого судді у відпустці; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з застосуванням при розрахунку базового місяця січень 2008 року та направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) для виплати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова