Справа № 643/19106/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 р.Справа № 643/19106/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Новіченко Н.В., м. Харків, повний текст складено 19.01.22 року по справі № 643/19106/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного спеціаліста - інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича , Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову № АБ107237 від 11.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величком Романом Миколайовичем та закрити провадження у справі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2022 року у справі № 643/19106/21 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неповно з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить суд апеляційної інстанції рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2022 року у справі № 643/19106/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким постанову № АБ107237 від 11.10.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що адміністративного правопорушення він не скоював, водночас судом першої інстанції було проігноровано його клопотання щодо недопустимості усіх поданих відповідачем письмових доказів, їх вилучення з матеріалів справи, та недослідження, з підстав недотримання відповідачем вимог щодо їх засвідчення, внаслідок чого, на підставі зазначених недопустимих доказів судом помилково було встановлено, що станом на 11.10.2021 року майданчик для паркування був обладнаний у відповідності до вимог п. 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342, та зроблено висновки про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) № АБ107237 від 11.10.2021 року, винесеної головним спеціалістом - інспектором з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величком Романом Миколайовичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 04.09.2021 року 11:19 год., за адресою: Пискунівська вулиця, 12, Харків, здійснив порушення правил паркування транспортних засобів, а саме:

- неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, чим порушив Правила паркування транспортних засобів у м. Харкові, затверджених рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 588/11, та абз. 3 п. 26, 30 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2009 № 1342, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішено застосувати до позивача адміністративне стягнення у розмірі 100,00 грн (а.с. 5).

Вважаючи вищевказану постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича № АБ 107237 від 11.10.2021 про застосування адміністративного стягнення є законною та винесеною у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 152-1 КУпАП передбачено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до цієї статті Кодексу визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентуються Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2009 року № 1342 (далі - Правила № 1342).

Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб`єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Пунктом 6 Правил № 1342 визначено, що контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).

Контроль за виконанням цих Правил у частині стану утримання майданчиків для паркування здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. п. 7, 8 Правил № 1342, майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів.

Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт та утримання майданчиків для паркування здійснюються з дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів, технічних умов, інших нормативних документів та цих Правил (п. 11 Правил № 1342).

За визначенням, наведеним у п. 4 Правил № 1342:

- відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР);

- спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Тобто, Правилами № 1342 розкривається два поняття: майданчик для паркування і спеціально обладнаний майданчик для паркування. У першому випадку майданчик розміщений в межах проїзної частини вулиці, дороги, а другий - поза. Відповідно до цього існують різні вимоги до них.

За приписами п. 12 цих Правил № 1342, майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Відповідно до Додатку 1 ПДР, відведений майданчик для платного паркування позначається: інформаційно-вказівним знаком 5.38 Місце для стоянки або 5.39 Зона стоянки, а також табличками до дорожнього знаку 7.14 Платні послуги, 7.6.1-7.6.5 Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку.

Згідно з п.п. 10.7.35, 10.7.36 ДСТУ 4100-2002 Знаки дорожні, знак 5.38 Місце для стоянки, повинен застосовуватись для позначення в населених пунктах місць, а поза ними - майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.

Знак 5.39 Зона стоянки, повинен застосовуватись для позначення початку, де дозволяється стоянка на проїзній частині або проїзній частині та тротуарі. Знак 5.39 з однією з табличок 7.6.1-7.6.5 повинен застосовуватись для позначення способу поставлення автомобіля.

Згідно п. 10.9.18 ДСТУ 4100-2002 Знаки дорожні, табличка 7.14 Платні послуги, повинна застосовуватись із знаками 5.38 або 5.39 для позначення стоянкових майданчиків, розташованих за межами проїзної частини, а також для позначення спеціально збудованих карманів для стоянки транспортних засобів на проїзній частині дороги, на яких беруть платню за стоянку.

Крім того, відведені майданчики для платного паркування обов`язково повинні бути обладнані паркувальними автоматами (технічний пристрій, призначений для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування з використанням платіжних карток та готівкою) з розрахунку не менш як один автомат на 20 місць для паркування з обох боків уздовж проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та/або інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування» (надання користувачеві можливості отримати послуги з користування майданчиками для платного паркування, що оплачуються за допомогою карток попередньої оплати або платіжних інструментів, передбачених законодавством про безготівкові розрахунки, із застосуванням засобів мобільного зв`язку для передачі інформації через захищену комп`ютеризовану систему) (п. 13, 14 Правил № 1342).

Згідно п. 21 цих Правил на майданчиках для платного паркування у доступному для ознайомлення користувачів місці розміщується інформація про: оператора (найменування, адреса, контактні телефони); вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, спосіб оплати (готівковий або безготівковий).

Зазначена інформація надається відповідно до законодавства про мови, а також у разі потреби розміщується її переклад на англійську мову.

За приписами ст. 6 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування.

До компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів; впровадження в межах відповідного населеного пункту автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування, затвердження технічних вимог та завдання до цієї системи; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

Рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами), затверджено, зокрема, Перелік майданчиків, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення платного паркування транспортних засобів, на території м. Харкова, в якому зазначено їх місцезнаходження, загальна площа, технічне облаштування, кількість місць для паркування транспортних засобів разом з переліком осіб, які уповноважені організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів, далі - Перелік (додаток 3 до цього рішення).

Відповідно до п. 3.6 Положення про автоматизовану систему контролю оплати вартості послуг з паркування в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 24.12.2019 р. №1003, володільцем та розпорядником бази даних про майданчики для паркування, територіальні зони для паркування, оплату вартості послуг з паркування транспортних засобів, тарифи на послуги з паркування транспортних засобів на території м. Харкова є комунальне підприємство «Харківпарксервіс» (далі КП «Харківпарксервіс»).

За інформацією, наданою КП «Харківпарксервіс» листом від 10.12.2021 року за №214, стосовно наявності або відсутності плати за послугу паркування транспортного засобу Volkswagen Caddy, з номерним знаком НОМЕР_1 , за 04.09.2021 року, у період часу з 10 год. 56 хв. до 11 год. 19 хв. за адресою: вул. Пискунівська біля будинку №12 у м. Харкові, повідомлено про відсутність в автоматизованій системі контролю оплати вартості послуг з паркування в м. Харкові, відомостей про оплату послуг паркування вищевказаного транспортного засобу в зазначений період часу.

Зазначено, що згідно зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення в розділі On-line послуги на сторінці Департаменту територіального контролю на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету за адресою в мережі інтернет, відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (зі змінами) місцем виявлення правопорушення є майданчик для платного паркування за адресою: вул. Пискунівська (надалі майданчик для паркування).

Повідомлено, що згідно п.п. 13, 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.№ 1306, майданчик для паркування:

- позначено дорожніми знаками (дорожні знаки ПДР України 5.38, 5.39, табличками до дорожніх знаків 7.14, 7.6.4);

- обладнано інформаційними щитами щодо порядку та можливості проведення оплати за паркування на майданчику для паркування на майданчику для паркування 2 шт.;

- позначено суцільною синьою (блакитною) смугою (а.с. 78).

Так, з наданих Інспектором з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради роздруківок кольорових фотознімків вбачається, що вони відображають: дату 04.09.2021 року, час - з 10:56 год. по 11:19 год., GPS-координати місця розташування транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 83-86).

Проте, колегія суддів зазначає, що надана інформація не підтверджує факт облаштування відведеного майданчика для паркування відповідними дорожніми знаками, а також не доводить факту наявності обладнання майданчика паркувальним/паркувальними автоматом/автоматами, так само, як і наявності інформаційних знаків про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування».

Тобто, в обґрунтування заперечень проти позову ОСОБА_1 відповідачем не доведено виконання вимог п.п. 12, 13, 14, 21 Правил № 1342.

Дійсно, дослідивши долучені до матеріалів справи фотознімки та фотознімки розміщені також в розділі On-line послуги на сторінці Департаменту територіального контролю та земельних відносин на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету за адресою в мережі Інтернет: https://www.city.kharkov.ua/uk/gorodskaya-vlast/ispolnitelnyie-organyi/departamentyi/dtk.html, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено, що цей паркувальний майданчик був позначений належним чином та дозволяв водію пересвідчитися в тому, що він користується саме платним майданчиком, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, згідно п. 10.9.18 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» табличка 7.14 «Платні послуги» повинна застосовуватись із знаками 5.38 або 5.39 для позначення стоянкових майданчиків, розташованих за межами проїзної частини, а також для позначення спеціально збудованих «карманів» для стоянки транспортних засобів на проїзній частині дороги, на яких беруть платню за стоянку.

Як встановлено приписами п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктом 10.1.1 Правил розташування дорожніх знаків визначених Національним стандартом України - ДСТУ 4100-2014 Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування встановлено, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

Статтею 6 Конвенції Про дорожні знаки та сигнали від 08.11.1968 року визначено, що дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно замічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було надано достатніх доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, оскільки з долучених до матеріалів справи фотознімків не вбачається того, що на них зафіксоване належне позначення дорожніми знаками, які позначають майданчик саме для платного паркування, що свідчить про те, що відповідачем належними доказами не підтверджено факту того, що транспортний засіб Volkswagen Caddy, з номерним знаком НОМЕР_1 знаходився саме на майданчику для платного паркування, який позначений відповідними знаками на момент перебування на ньому вказаного вище автомобіля.

Надані відповідачем докази, які містяться в матеріалах справи, у своїй сукупності факту скоєння правопорушення не підтверджують, оскільки не підтверджують факту наявності відповідних дорожніх знаків (з табличками), що позначають майданчик для платного паркування, та які б відповідали вимогам національного стандарту, зокрема, не були затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо) та видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

На підставі викладеного, за відсутності доказів порушення позивачем ПДР України, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2022 року по справі № 643/19106/21, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволенння позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.01.2022 по справі № 643/19106/21 скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста - інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича, Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради про скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову № АБ107237 від 11.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КупАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величком Романом Миколайовичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КупАП закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський