Справа № 160/11146/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої групи інвалідності;
- визнати протиправною бездіяльність Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо невстановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другої групи інвалідності;
- зобов`язати Обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другої групи інвалідності.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , маючи статус учасника бойових дій, 08.09.2019 у період відпустки отримав травму тазу. 09.09.2019 та 19.09.2019 йому було проведено хірургічні операції у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь». У подальшому він проходив тривале лікування. Госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_2 (Дніпропетровський військовий госпіталь) за результатами проведеного медичного огляду для визначення ступеня придатності позивача до військової служби видано свідоцтво про хворобу № 1171 від 21.05.2020, відповідно до якого травма одержана в результаті нещасного випадку, пов`язана з проходженням військової служби, непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. У зв`язку з визнанням непридатним до військової служби позивача було звільнено зі служби. Після тривалого лікування, за результатами огляду, проведеного Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, з 29.09.2020 позивачу було встановлено другу групу інвалідності до 01.10.2021, з датою чергового переогляду 01.09.2021. Протягом усього періоду лікування і до цього часу позивач пересувається лише за допомогою милиць. Після проходження повторного огляду 25.10.2021 Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради протиправно, на думку позивача, встановлено йому третю групу інвалідності безстроково. Не погодившись з такими діями відповідача, він звернувся до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України». Його було направлено для проходження обстеження до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», яке було проведено у період з 01.12.2021 до 10.12.2021. У виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 5471, виданій зазначеною установою, зокрема, вказано, що хворий ходить за допомогою милиць, основний діагноз: наслідки травми 2019 року у вигляді консолідованого перелому правої тазової кістки з наявністю накісткових металоконструкцій, післятравматичний двобічний коксартроз, справа рентген-стадія ІІІ, ПФС ІІ ст., зліва рентген-стадія І, ПФС І ст., функціональне вкорочення правої нижньої кінцівки 2,5 см, нейропатія правого малогомілкового нерву з помірним парезом тильних згиначів правої ступні, помірне порушення функції статики та ходьби. Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» було надіслано позивачу лист № 56-23/4/-207 від 12.05.2022, яким повідомлено, що за результами розгляду мед.експертної справи комісія вважає, що рішення обласної МСЕК від 24.12.2021 прийнято відповідно до вимог п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009, наказу МОЗ України № 561 від 05.09.2011, підстав для підвищення групи інвалідності немає. Позивач зазначає, що підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. Одним із критеріїв встановлення ІІ групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження здатності до самостійного пересування ІІ ступеня здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб. Позивач пересувається з використанням допоміжного засобу пересування милиць, тому вважає, що при проведенні повторного огляду комісією МСЕК та при розгляді заяви про незгоду з результатами огляду, МСЕК було порушено процедуру проведення перевірки стану здоров`я, що призвело до неправильного встановлення обмеження здатності до самостійного пересування.
Ухвалою суду від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Копію ухвали суду отримано відповідачем 14.09.2022, що підтверджується матеріалами справи.
26.09.2022 до суду надійшов відзив Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що експертне рішення про встановлення позивачу третьої групи інвалідності було винесено за його участю 25.10.2021. Шестимісячний строк для звернення позивача до адміністративного суду сплинув у квітні 2022 року. З даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду після закінчення встановленого строку та не навів поважних причин пропуску відповідного строку. Звернення позивача із заявами про перегляд рішення МСЕК до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» та Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» не перешкоджало йому у встановлений строк звернутися до адміністративного суду. У зв`язку з незгодою з рішенням обласної МСЕК № 2 м. Кривий Ріг ОСОБА_1 був направлений на обстеження до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», де перебував з 01.12.2021 до 10.12.2021. Згідно з консультативним висновком зазначеної установи № 5471 при обстеженні в клініці у хворого визначений ступінь функціональних порушень, який на теперішній час обмежує життєдіяльність: до трудової діяльності 1, до самообслуговування 1, до самостійного пересування 1. Пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009, передбачено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені. З результатами обстеження, проведеного Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», ОСОБА_1 особисто був ознайомлений 13.01.2022 - після надходження мед.справи з вказаної установи до обласної МСЕК № 2 м. Кривий Ріг. Листом Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 56-13/4/-207 від 12.05.2022 було повідомлено позивача та відповідача про відсутність підстав для підвищення групи інвалідності. За таких обставин доводи позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо встановлення йому другої групи інвалідності не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та матеріалах мед.експертної справи.
21.11.2022 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду у зв`язку із введенням з 24.02.2022 воєнного стану в Україні, та задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначив, що встановлення йому третьої групи інвалідності безстроково, тобто без встановлення конкретної дати переогляду, фактично унеможливлює проходження переогляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 29.09.2017 Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 .
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4861 військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 03.10.2019 до 25.10.2019 з основним клінічним діагнозом: консолідуючий закритий багатоуламковий перелом правих здухвинної, лонної кісток, правої вертлюгової западини зі зміщенням уламків (08.09.2019), лікований оперативно (09.09.2019) - монтаж системи скелетного витягу за виростки правої стегнової кістки, (19.09.2019) відкрита репозиція, занурений МОС правої здухвинної кістки. Післяопераційна (19.09.2019) невропатія правого сідничного нерву з розвитком парезу м`язів розгиначів правої стопи.
24.10.2019 військово-лікарською комісією було видано довідку про те, що 24.10.2019 госпітальною ВЛК військової частини НОМЕР_5 було проведено огляд капітана ОСОБА_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок травми: консолідуючі багатоуламкові переломи правих здухвинної, лонної кісток, правої вертлюгової западини, ліковані оперативно 19.09.2019 з розвитком післяопераційної невропатії правого сідничного нерву, помірного парезу м`язів розгиначів правої стопи. Травма пов`язана з проходження військової служби.
Відповідно до виписки № 87 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 26.12.2019 до 02.01.2020 з основним діагнозом: консолідуючий багатоуламковий перелом (08.09.2019) правої здухвинної, лонної кісток, правої вертлюгової западини, лікований зануреним МОС (19.09.2019). Післяопераційна нейропатія правого малогомілкового нерву.
Згідно з випискою № 1351 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 02.03.2020 до 11.03.2020 з основним діагнозом: консолідуючий багатоуламковий перелом (08.09.2019) правої здухвинної, лонної кісток, правої вертлюгової западини, лікований зануреним МОС (19.09.2019). Післяопераційна нейропатія правого малогомілкового нерву. Нестійка післятравматична комбінована контрактура правого кульшового суглоба.
Відповідно до виписки № 2108 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 13.05.2020 до 21.05.2020 з діагнозом: наслідки закритого багатоуламкового перелому (08.09.2019) правої здухвинної, лонної кісток, правої вертлюгової западини, лікованих оперативно (19.09.2019) відкритою репозицією, зануреним МОС пластинами та гвинтами у вигляді слабоконсолідованих переломів правої здухвинної, лонної кісток, правої вертлюгової западини з помірним порушенням функції, післятравматичного деформуючого остеоартрозу ІІ ступеню, стійкої післятравматичної комбінованої контрактури правого кульшового суглоба зі стійким больовим синдромом, помірним порушенням функції; післятравматичної невропатії правого малогомілкового нерву з помірним парезом правої стопи та помірним порушення функції.
21.05.2020 госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_2 (Дніпропетровський військовий госпіталь) за результатами проведеного медичного огляду для визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби видано свідоцтво про хворобу № 1171, відповідно до якого травма одержана в результаті нещасного випадку, пов`язана з проходженням військової служби, непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
В акті № 1349 огляду медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК № 2 від 01.10.2020 у пункті 35 «Обґрунтованість направлення на МСЕК» зазначено: виражені порушення функції правої кінцівки з порушеннями пересування (користується милицями).
У пункті 35 «Обґрунтованість направлення на МСЕК» акту № 1527 огляду медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК № 2 від 25.10.2021 зазначено: помірні функціональні порушення пересування.
25.10.2021 Обласною МСЕК № 2 було видано ОСОБА_1 індивідуальну програму реабілітації № 560, у якій зазначено такі ступені обмеження життєдіяльності до виконання індивідуальної програми реабілітації: до пересування І, до трудової діяльності І.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 5471 ОСОБА_1 з 01.12.2021 до 10.12.2021 перебував у стаціонарі відділення травматології ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з основним діагнозом: наслідки травми 2019 року у вигляді консолідованого перелому правої тазової кістки з наявністю накісткових металоконструкцій, післятравматичний двобічний коксартроз, справа рентген-стадія ІІІ, ПФС ІІ ст., зліва рентген-стадія І, ПФС І ст., функціональне вкорочення правої нижньої кінцівки 2,5 см, нейропатія правого малогомілкового нерву з помірним парезом тильних згиначів правої ступні, помірне порушення функції статики та ходьби. У пункті 7 виписки зазначено, зокрема: «St. localis: Хворий ходить за допомогою милиць. Пульпація кульшових суглобів болісна, більше справа. Рухи в кульшових суглобах обмежені справа в помірному ступені. С-м Тренделенбурга негативний».
У графі «Експертні рекомендації» консультативного висновку № 5471 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» зазначено, що ОСОБА_1 направлений Дніпропетровським обласним центром МСЕ до інституту за оскарженням експертного рішення. У пацієнта ураження кульшових суглобів з порушенням функції справа ІІ ст., зліва І ст., нейропатія правого малогомілкового нерву з помірним парезом тильних згиначів правої ступні, що підтверджено даними обстеження в клініці інституту. Зазначені порушення призвели до обмеження наступних видів життєдіяльності: до трудової діяльності І ст., до самостійного пересування І ст., до самообслуговування І ст., до орієнтації 0 ст., до спілкування 0 ст., до навчання 0 ст., до здатності контролювати свою поведінку 0 ст., відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності (наказ МОЗ України № 561 від 05.09.2011), Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2019.
У листі Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 56-13/4/-207 від 12.05.2022, адресованому КЗ «Обласний центр МСЕ» м. Дніпро та ОСОБА_1 , зазначено, що Центральна МСЕК МОЗ України розглянула мед.експертну справу ОСОБА_1 з питання незгоди з рішенням обласної МСЕК. ОСОБА_1 оглянутий вперше 01.10.2020 обласною МСЕК № 2. Діагноз: Наслідки закритого перелому (08.09.2019) правої здухвинної кістки, правої лонної кістки, правої вертлюжної западини. Операція МОС 19.09.2019. Післятравматичний деформуючий артроз правого кульшового суглобу ІІІ ст., післятравматична невропатія правого малогомілкового нерву, помірний парез правої стопи травма пов`язана з проходженням військової служби. Деформуючий артроз лівого кульшового суглобу ІІ ст. Виразкова хвороба ДПК без порушення евакуаторної функції захворювання пов`язане з проходженням військової служби (свідоцтво про хворобу № 1171 від 21.05.2020). Встановлена друга група, травма пов`язана з проходженням військової служби, на 1 рік. Повторний огляд 25.10.2021 обласною МСЕК № 2. Встановлена третя група інвалідності, травма пов`язана з проходженням військової служби, безтерміново. З рішенням не погодився. Консультативний висновок № 5471 від 10.12.2021 Державного НДІ МСПІ: Виявлені ступені обмеження життєдіяльності: до трудової діяльності І ст., до пересування І ст., до самообслуговування І ст. Рішення обласної МСЕК від 24.12.2021 третя група, травма пов`язана з проходженням військової служби, безтерміново. З рішенням не погодився. Розглянувши надану мед.експертну справу, комісія вважає, що рішення обласної МСЕК від 24.12.2021 прийняте відповідно до вимог ст. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009, наказу МОЗ України № 561 від 05.09.2011. Підстав для підвищення групи інвалідності на даний час немає.
Не погодившись із встановленням Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради після переогляду ІІІ групи інвалідності, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Щодо дотримання позивачем строку звернення з позовною заявою, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 скористався порядком досудового вирішення спору, передбаченим Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009.
Листом Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» № 56-13/4/-207 від 12.05.2022 повідомлено позивача про відсутність підстав для підвищення групи інвалідності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущено встановлений ч. 4 ст. 122 КАС України строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XІI (далі - Закон № 875-XІI, у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин) визначає, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю (стаття 3 Закону № 875-XІI ).
Частиною першою статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV, у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин) визначено що:
особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність;
інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;
медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності (частина третя статті 7 Закону № 2961-IV).
Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2019 (у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин), визначено таке.
Пункт 3. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Пункт 4. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.
Пункт 17. Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Пункт 19. Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Пункт 20. Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.
Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2019 (у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин), визначено таке.
Пункт 3. Медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Пункт 22. Повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.
Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.
Особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пункт 23. У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.
Пункт 24. Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.
МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.
В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів. Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.
Пункт 25. Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.
Пункт 26. Особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.
Пункт 27. Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.
Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:
обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;
обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;
обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;
обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;
обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;
обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;
обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.
До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.
Особи з інвалідністю II групи з вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності, зокрема шляхом створення відповідних умов праці із забезпеченням засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.
Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.
Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені:
обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів;
обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані;
обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає);
обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії);
обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів;
обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації;
обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.
Особи з інвалідністю III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції, критерії життєдіяльності людини: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності. Здатність до пересування - можливість ефективно пересуватися у своєму оточенні (ходити, бігати, долати перепони, користуватися особистим та громадським транспортом). Параметри оцінки - характер ходьби, темп пересування, відстань, яку долає хворий, здатність самостійно користуватись транспортом, потреба у допомозі інших осіб при пересуванні.
Ступінь обмеження життєдіяльності - величина відхилення від норми діяльності людини. Ступінь обмеження життєдіяльності характеризується одним або поєднанням декількох зазначених найважливіших його критеріїв. Виділяють три ступені обмеження життєдіяльності: помірно виражене, виражене, значне.
Згідно з п. 2.3 Інструкції, критерії встановлення інвалідності визначені пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N 1317.
Відповідно до п. 2.4 Інструції, причини інвалідності встановлюються згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Пунктом 2.5 Інструкції визначено, що повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Спір у цій справи виник у зв`язку з незгодою позивача із висновком відповідача щодо встановлення йому третьої групи інвалідності.
Беручи до уваги сутність спірних правовідносин та положення наведених вище нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що саме ступінь обмеження життєдіяльності є загальним критерієм при встановленні інвалідності.
Рішення про інвалідність приймається МСЕК та ґрунтується, зокрема, на оцінці комплексу клініко-функціональних з урахуванням характеру захворювання та ступеню вираженості порушених функцій організму. Критеріями встановлення інвалідності є обмеження категорій життєдіяльності. Саме ступінь порушення функцій організму та обмеження життєдіяльності є критеріями встановлення тієї чи іншої групи інвалідності.

Аналіз зазначених вище норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень МСЕК, суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка на час спірних правовідносин визначена Положенням № 1317 та Інструкцією № 561. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16, від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 30.04.2021 у справі № 160/12235/19.

Варто також зауважити, що у разі незгоди з рішенням МСЕК, оглянутий хворий відповідно до Положення № 1317 має право подати заяву щодо проведення повторного огляду.

Судом встановлено, що у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 зі спірним рішенням МСЕК, він був направлений для проходження обстеження до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», яке проводилося у період з 01.12.2021 до 10.12.2021 у відділенні травматології.

За результатами обстеження ОСОБА_1 зазначеною установою, після проведення діагностичних досліджень та консультацій спеціалістів, було складено консультативний висновок № 5471, у якому зазначено про помірне порушення функції статики та ходьби, що призвело до обмеження трудової діяльності І ст., до самостійного пересування І ст., до самообслуговування І ст.

Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» у листі № 56-23/4/-207 від 12.05.2022 зазначено, що за результами розгляду мед.експертної справи ОСОБА_1 підстав для підвищення групи інвалідності немає.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що при проведенні повторного огляду комісією МСЕК було порушено процедуру проведення перевірки стану здоров`я, що призвело до неправильного встановлення обмеження здатності до самостійного пересування. Однак, відповідного обґрунтування та зазначення у чому, на думку позивача, виявилося порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення МСЕК, позовна заява не містить.

Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

З огляду на наведене, суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу групи інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо встановлення групи інвалідності позивача.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено протиправності дій чи бездіяльності відповідача, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо встановлення позивачу другої групи інвалідності, оскільки ця вимога є похідною від визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Докази понесення позивачем інших судових витрат у матеріалах справи відсутні. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Обласна медико-соціальна експертна комісія № 2 м. Кривого Рогу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, місцезнаходження: 50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 21.

Повний текст рішення складено 09.12.2022.

Суддя В.В. Рянська