Справа № 200/17949/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду

08 грудня 2022 року Справа №200/17949/21

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при розгляді заяви позивача про встановлення судового контролю та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку, визначеному ст.ст. 382, 383 КАС України, в адміністративній справі за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в належному перерахунку пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення №1254 від 23.04.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати основний розмір та платити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2019, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 23.04.2021 №1254 станом на 05.03.2019, з урахуванням раніше виплачених сум;

- встановити судовий контроль по справі відповідно ст.382 КАС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року по справі №200/17949/21 позовну заяву задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення №1254 від 23.04.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області № 1254 від 23.04.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, до якої включено наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 5360 грн., оклад за спеціальним званням (прапорщик) 1340 грн., надбавка за вислугу років (50%) 3350 грн., надбавки за особливості проходження служби (50%) 5025 грн., премія (40%) посадового окладу 2144 грн., всього 17219 грн. з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане судове рішення набрало законної сили 29.08.2022 року відповідно до ст. 325 КАС України, виконавчі листи по справі видано 13 вересня 2022 року.

01 грудня 2022 року від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яка вмотивована тим, що основний розмір пенсії позивача згідно рішення суду по справі № 200/8879/20-а складає 73% грошового забезпечення за відповідною посадою та відповідач на стадіях судового розгляду справи №200/17949/21 не оспорював основного розміру пенсії позивача 73% та виконував свої зобов`язання згідно рішення суду по справі № 200/8879/20-а при перерахунку пенсії.

Водночас позивач зазначає, що питання визначення відсотку розміру грошового забезпечення при розгляді справи №200/17949/21 не було предметом спору.

Поряд з цим, позивач вказує, що виконуючи рішення суду у справі №200/17949/21 відповідач дійсно частково виконав рішення суду в частині перерахунку пенсії згідно довідки про грошове забезпечення, однак, при перерахунку пенсії згідно нової зазначеної довідки про грошове забезпечення відповідач всупереч судових рішень незаконно зменшив основний розмір пенсії позивача з 73% на 70% та на цей час продовжує перерахунок пенсії виходячи з 70% основного розміру, належну доплату в різниці сплати грошових коштів не розрахував, не відобразив це як заборгованість та відповідно різницю в виплатах не здійснив.

09.05.2022 р. позивач звернувся з заявою до Пенсійного фонду через «Урядову гарячу лінію» що з березня 2022 р. не проводиться перерахунок та виплата пенсії згідно судових рішень по новій довідці грошового забезпечення в основному розмірі 73% та не виплачується заборгованість з 01.04.2019 р., просив здійснити відповідні законні дії.

На це звернення 19.05.2022 р. ГУ ПФУ в Донецькій області надано відповідь, згідно якої після припинення або скасування військового стану на території України Головним управлінням будуть вжиті заходи щодо виконання судових рішень, які набрали чинності.

Листом від 10.11.2022 р. відповідач разом з відповіддю на заяву позивача щодо перерахунку пенсії згідно постанови КМУ № 713, що не є предметом цієї заяви, надав відповідь (рішення) та протокол пенсійної справи від 10.11.2022 р. про обчислення пенсії з якого вбачається, що відповідач станом на 01.10.2022 р. зменшив основний розмір пенсії позивача з 73% до 70%.

19.09.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66865755 від 17.09.2021 р. по справі № 200/8879/20-а.

27.10.2022 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70176435 від 27.10.2022 р. по справі № 200/17949/21.

Отже позивач просив встановити судовий контроль за рішенням суду по справі № 200/11767/21 наступним чином:

- відповідно ст. 383 КАСУ визнати дії (бездіяльність), рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій обл. та його уповноважених посадових осіб при перерахунку пенсії станом на 01.10.2022 р. та при складанні протоколу за пенсійною справою - від 10.11.2022 р. грошового забезпечення для обчислення пенсії з відображенням основного розміру пенсії 70% (замість 73%) - протиправними та такими, що суперечать рішенню Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/8879/20-а та порушують закон;

- відповідно ст. 383 КАСУ визнати дії (бездіяльність), рішення щодо відповідача та його уповноважених посадових осіб невиконання судового зобов`язання про здійснення належного перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум ОСОБА_1 - протиправними та такими, що суперечать рішенню Донецького окружного адміністративного суду по справі 200/17949/21 від 26 січня 2022 р., ст. ст. 43, 63, 51 Закону України № 2262-12 та порушують закон;

- відповідно ст. 382 КАСУ зобов`язати відповідача - ГУ ПФУ в Донецькій обл. як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення від 26 січня 2022 р. по справі № 200/17949/21 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- відповідно ст. 383 п. 6 та ст. 249 п.п. 1, 2 КАСУ за результатами розгляду заяви (справи) при визнанні протиправності дій (бездіяльності), рішень відповідача, винести окрему ухвалу суду, якою про виявлені порушення вимог законодавства в діях посадових осіб ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідальних за виконання судових рішень, довести до відома керівництва та зобов`язати Відповідача про вжиті заходи реагування повідомити суд протягом встановленого судом строку з дня отримання даної окремої ухвали.

Вивчивши доводи заяви позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відтак, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України дійшов висновку, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

В пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26 квітня 2005 року, "Крищук проти України" від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

В такому випадку застосування до відповідача такого заходу як зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з огляду на можливе застосування заходів, визначених ч. 2 ст. 382 КАС України, спонукає відповідача до повного та фактичного виконання рішення суду без застосування заходів примусового виконання рішення.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Проаналізувавши доводи заяви позивача в частині виконання рішення суду у справі 200/17949/21 та дослідивши надані ним докази суд встановив, що на теперішній час відсутні підстави вважати, що вказане рішення було виконано в повному обсязі в частині здійснення виплати недоотриманої позивачем пенсії, нарахованої за вказаним рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №200/17949/21.

Надаючи оцінку доводам позивача в частині застосування приписів ст. 383 КАС України на стадії виконання рішення суду у справі №200/17949/21 суд зазначає наступне.

Приписами ч.ч. ч.1, 5, 6 ст. 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Вимоги до змісту та оформлення заяви поданої в порядку, визначеному ст. 383 КАС України, встановлені ч. 2 вказаної норми, зокрема, у такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Дослідивши матеріали даної заяви суд встановив, що вона не містить інформації про хід виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження визначено як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.ст. 63, 75 Закону №1404-VIII, якими встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, Закон №1404-VIII встановлює процедуру виконання рішення суду реалізація, якої покладена на державного виконавця, для чого останньому законом надано відповідні повноваження.

З матеріалів заяви поданої позивачем суд встановив, що 27 жовтня 2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70176435, якою боржника зобов`язано виконати рішення суду у справі №200/17949/21 в межах резолютивної частини - протягом 10 робочих днів.

Вказане посвідчує дату пред`явлення виконавчого листа до виконання, проте не містить інформації про хід виконавчого провадження, яке триває більше місяця.

Вказане не дає суду можливості надати оцінку вчиненим виконавцем конкретним заходам направленим на примусове виконання рішення, їх результативність, позицію відповідача та конкретні дії/бездіяльність щодо виконання рішення суду в контексті застосування до нього заходів примусового виконання рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява позивача в частині визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №200/17949/21 не відповідає вимогам, встановленим статтею 383 КАС України, а отже підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Надаючи оцінку доводам заяви позивача відносно неправомірності зниження відсотку розміру грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії, а також невиконання рішення суду у справі № 200/8879/20-а, суд зазначає наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року у справі № 200/8879/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 73% до 70% грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 01 січня 2018 року в розмірі 73% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, а також підтверджено позивачем, що зниження відсотку грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії, який був визначений рішенням суду у справі № 200/8879/20-а, відбулось на стадії виконання рішення суду у справі №200/11767/21.

До здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2022 основний розмір пенсії позивача був обчислений у розмірі 73 % грошового забезпечення та було здійснено відповідні нарахування та виплату пенсії відповідно до рішення суду у справі № 200/8879/20-а, отже це рішення на момент здійснення перерахунку на виконання рішення суду у справі №200/11767/21 було виконано.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що повторне зниження відсотку грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії позивачу з 01.10.2022 року в судовому порядку не досліджувалось, а ні у справі №200/11767/21, а ні у справі № 200/8879/20-а, оскільки відбулось після їх постановлення.

Отже, таку оцінку діям відповідача може бути надано тільки в межах нового позовного провадження.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для застосування заходів, визначених ст. 383 КАС України, в межах здійснення судового контролю у справі № 200/8879/20-а у зв`язку з виконанням рішення суду.

Таким чином, заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про встановлення судового контролю та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку, визначеному ст.ст. 382, 383 КАС України, в частині вимог щодо встановлення судового контролю відповідно ст. 382 КАС України та зобов`язання відповідача - ГУ ПФУ в Донецькій області як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення від 26 січня 2022 р. по справі № 200/17949/21, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом 30 днів з дня отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року у справі № 200/17949/21.

Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

Заяву позивача про встановлення судового контролю та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку, визначеному ст.ст. 382, 383 КАС України, в частині вимог щодо застосування ст. 383 КАС України в порядку здійснення контролю за виконанням рішення суду у справі № 200/17949/21 - повернути заявнику.

В задоволенні заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку, визначеному ст. 383 КАС України, в частині вимог щодо виконання рішення суду у справі № 200/8879/20-а - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко