Справа № 300/3672/22
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2022 р. справа № 300/3672/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.01.2017 року ОСОБА_1 призначено пенсію на підставі пункту "б" частини 1 статті 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". 18.04.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 07.06.2022 року № 2118-1938/Т-02/8-0900/22 повідомлено позивача, що з 18.04.2022 року відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак відповідач повторно застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки в розмірі 3764,40 грн. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, внаслідок чого, просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у застосуванні ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією у 2022 році та зобов`язати відповідача застосувати з 18.04.2022 року при призначенні пенсії за віком показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією (2019-2021 роки), який у 2022 році був встановлений у розмірі - 10846,37 грн. згідно статті 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити різницю при перерахунку пенсії за віком.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.19-20).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.10.2022 року, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що ОСОБА_1 з 16.01.2017 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення". В подальшому, на підставі поданої позивачем заяви від 18.04.2022 року, його було переведено на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 41 рік 8 місяців (коефіцієнт стажу 0,41667) та заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.12.2016 року (коефіцієнт заробітної плати 1,12183 та середньої заробітної плати по Україні 6186,32 грн.) та становить 3559,81 грн., в тому числі: 2891,69 грн. - основний розмір пенсії, 74,82 грн. - доплата за 6 років понаднормового стажу, 593,90 грн. - підвищення за проживання в гірському населеному пункті. Представник відповідача вважає, що немає підстав для застосування ОСОБА_1 при розрахунку пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, оскільки позивач уже отримував пенсію за вислугу років з 16.01.2017 року.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 16.01.2017 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Після призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення" позивач продовжував працювати.

18.04.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В подальшому, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про застосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки 2019-2021 роки 10846,37 грн., починаючи з 18.04.2022 року (а.с.13).

За результатами розгляду заяви, листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 07.06.2022 року № 2118-1938/Т-02/8-0900/22 повідомлено позивача, що з 18.04.2022 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 41 рік 8 місяців (коефіцієнт стажу 0,41667) та заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.12.2016 року (коефіцієнт заробітної плати 1,12183 та середньої заробітної плати по Україні 6186,32 грн.) та становить 3559,81 грн., в тому числі: 2891,69 грн. - основний розмір пенсії, 74,82 грн. - доплата за 6 років понаднормового стажу, 593,90 грн. - підвищення за проживання в гірському населеному пункті. Пенсія перерахована згідно з нормами чинного законодавства (а.с.14-15).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 3 статті 45 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що частиною 3 статті 45 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачу з 16.01.2017 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач вперше звернувся - 18.04.2022 року.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , позивач після призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення" продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (а.с.10-11).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.10.2020 у справі №528/196/17 та від 17.06.2021 у справі № 336/7438/16-а.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, внаслідок чого, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із квитанцією № 0.0..1 від 14.09.2022 року підтвердив сплату судового збору на суму 992,40 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні при переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, починаючи з 18.04.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.Січових Стрільців,15, м.Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Панікар І.В.