Справа № 540/6007/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/6007/21
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року (суддя Войтович І.І., м. Херсон, повний текст рішення складений 09.11.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

7 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню ОСОБА_2 з 3 травня 2019 року;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію по втраті годувальника на неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 3 травня 2019 року та здійснити виплату недоплачених пенсійних коштів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року цей адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої скарги апелянт стверджує, що при винесені рішення про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню ОСОБА_2 з 23 грудня 2020 року Головне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , удовою ОСОБА_3 та особою, що претендує на перерахунок пенсії по втраті годувальника на дитину ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03.05.2019 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №356 від 03.05.2019 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.02.2010 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_2 , про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області складено відповідний актовий запис №105 від 02.02.2010 року. Батьком зазначено ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 .

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області з питання щодо призначення пенсії на дитину у разі втрати годувальника ОСОБА_3 .

За результатами даного звернення заявницю проконсультовано про те, що у свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблено на підставі частини першої статті 135 СК України, тобто зі слів матері, а також роз`яснено, що необхідно встановити факт батьківства у судовому порядку. Дана обставина відповідачем не заперечується.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, 17 листопада 2020 року набрало законної сили рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 жовтня 2020 року у справі №766/18293/19, яким встановлено факт батьківства ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_2

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із повторною заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника.

За результатом її розгляду Головним управлінням призначено ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 23 листопада 2020 року.

На заяву ОСОБА_1 від 05.08.2021 року ГУ ПФУ в Херсонській області листом №6255-5709/К-02/8-2100/21 від 02.09.2021 повідомило, що пенсія призначена та виплачується з дати звернення з 23.12.2020 року, оскільки з дня смерті годувальника 02.05.2019 року минуло 12 місяців.

Вважаючи, що пенсія по втраті годувальника повинна бути призначення з дня, що настає за днем смерті годувальника (03.05.2019 року), ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Судом встановлено факт первинного звернення позивачки за призначенням пенсії у липні 2019 року, що також визнається і відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно частини 1 статті 36 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За загальним правилом пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Випадки, коли пенсія призначається з більш раннього строку, визначені у частині першій статті 45 Закону № 1058-IV.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, годувальник - батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У липні 2019 року мати ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області за призначенням неповнолітній дитині пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Головним управлінням було усно повідомлено заявницю про те, що у свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблено на підставі частини першої статті 135 СК України, тобто зі слів матері, а тому необхідно встановити факт батьківства у судовому порядку.

З наведено убачається, що заявницею при зверненні було надано пенсійному органу негідні для призначення пенсії документи.

В подальшому ОСОБА_1 з метою виконання вимог пенсійного органу звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

15 жовтня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області рішенням по справі №766/18293/19, яке набрало законної сили 17 листопада 2020 року, встановлено факт батьківства ОСОБА_3 по відношенню до доньки, ОСОБА_2

23 грудня 2020 року мати ОСОБА_1 звернулася до Херсонського сервісного центру Головного управління із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Головним управлінням розглянуто вищезазначену заяву та призначено пенсію по втраті годувальника з дати звернення, тобто, з 23.12.2020 року, оскільки з дня смерті годувальника минуло 12 місяців.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дії ГУПФУ в частині відмови в призначенні неповнолітньої пенсії у зв`язку зі втратою годувальника з 3 травня 2019 року (з дня, що настає за днем смерті годувальника), адже позивачка в інтересах неповнолітньої дочки звернулася до пенсійного органу за призначенням пенсії у липні 2019 року. І після усної відмови без зайвих зволікань вчинила усіх можливих та залежних від неї дій з метою отримання згаданої пенсії.

Доводи апеляційної скарги ГУПФУ колегія суддів відхиляє, оскільки у даному конкретному випадку обмеження практичної реалізації права дитини на соціальний захист інститутом давності не узгоджується із приписами Декларації прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959) та Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), якими запроваджено правило якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Також варто зазначити, що відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За правовою суттю і призначенням пенсія малолітній/неповнолітній дитині у зв`язку із втратою годувальника призначена виключно для покращення матеріальних умов існування самої дитині, створюючи легальне джерело отримання матеріальних активів для забезпечення життєдіяльності організму людини.

Несвоєчасне ініціювання одним з батьків процедури призначення і виплати у належному розмірі пенсії малолітній/неповнолітній дитині у зв`язку із втратою годувальника з будь-яких причин (як поважних і непереборних, так і неповажних, унаслідок безвідповідального чи недбалого ставлення тощо) призводить до порушення життєвих інтересів дитини.

Зважаючи на вік, фізіологічний стан та розумові здібності дитини, це порушення стосується істотних і життєво важливих інтересів дитини як людської істоти, нездатної у повному обсязі самостійно забезпечити дотримання власних прав та інтересів.

Тому суд вважає, що наслідки взагалі будь-якої правової поведінки батьків дитини об`єктивно не можуть бути визнані вагомими причинами для позбавлення самої дитини потенційно належних їй грошових виплат від Держави України, у разі належності до громадянства цієї країни.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов