Справа № 420/15035/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши заяву представника позивача за вхід. №37565/22 від 08.12.2022 р. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати листи-відмови №01-08/359 та №01-08/358 від 06.10.2022 року Департаменту архітектури та містобудування ОМР (, 65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 10) щодо продовження строку дії паспортів прив`язки ТС №01-08/359/21 та №01-08/358/21;

зобов`язати Департамент архітектури та містобудування ОМР (, 65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 10) продовжити строк дії паспортів прив`язки №01-08/359/21 та №01-08/358/21, строком дії до 24.10.2024 року за запитами позивача №Ф1-146496-ю/л та №Ф1-146488-ю/л від 21.09.2022 року;

08.12.2022 року через Електронний суд за вхід. №37565/22 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить:

забезпечити позов шляхом заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради () при підготовці проекту рішення до виконавчого комітету Одеської міської ради про демонтаж тимчасових споруд, вносити у проект рішення пересувні тимчасові споруди ФОП ОСОБА_1 (позивача) - пересувну тимчасову споруду б кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 , паспорт прив`язки № 01-08/359 договір N9 ТС-315/21; пересувну тимчасову споруду б кв.м„ розташовану за адресом: АДРЕСА_1 паспорт прив`язки №01-08/358, договір № ТС-316/21 та виносити їх на розгляд виконавчого комітету Одеської міської ради у перелік об`єктів, які підлягають демонтажу до розгляду справи по суті, тобто до виконання рішення суду.

заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради () демонтувати пересувні тимчасові споруди позивача за адресами АДРЕСА_1 на місцях відповідно яких розглядається позов у суді до розгляду справи по суті, тобто до виконання рішення суду.

Заява обґрунтовано, наступним:

Весь вичерпний перелік підстав для відмови в продовжені паспортів прив`язки зазначений в Правилах не відповідає тим причинам відповідно, яких позивачу було відмовлено Відповідачем у продовжені строків дії паспортів прив`язки у відмовах №№ 01-08/359/21, 01-08/358/21. А також Правилами не визначено, що при продовжені строків дії паспортів прив`язки ТС потрібно надавати, якусь фотофіксацію у кольорі, як у своїх відмовах від 06.10.2022 року вимагає Відповідач.

Оглядова фіксація у кольорі, яку на теперішній час вимагає Відповідач, не визначена а ні у Правилах, а ні у Порядку № 244. А також Порядком № 244 чітко визначено, які документи повинні бути у паспорті прив`язки ТС, та п. 2.13. Порядку №244 визначена заборона на вимагання від замовника додаткові документи та погодження, які не передбачені цим Порядком.

Позивачем при встановлені пересувних тимчасових споруд та при їх використанні у підприємницької діяльності, було враховано всі обов`язки власників тимчасових споруд, згідно «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011р. та Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених Одеською міською радою 09.10.2013 № 3961.

В зв`язку з тим, що Відповідач не продовжив строки дії паспортів прив`язки ТС та у позивача на теперішній час (24.10.2022 року) сплив строк дії договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд та паспортів прив`язки ТС. 07.12.2022 року Управлінням розвитку споживчого ринку т захисту справ позивачів ОМР позивачу було надано приписи (вимоги) про демонтаж тимчасових споруд за №129573 та №129575 які наразі є предметом позову. А саме в приписах про демонтаж позивачу було вказано здійснити демонтаж двох своїх пересувних тимчасових споруд № ТС-315/21, ТС-316/21, паспорти прив`язки ТС №№ 01-08/359, 01-08/358 до 09.12.2022 року.

Позивач просить суд, заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР вносити до проекту рішень виконкому про демонтаж ТС належних позивачу, які є предметом спору, в зв`язку з тим, що після внесення належних позивачу тимчасових споруд на демонтаж у позивача виникнуть неминучі ускладнення:

Строки договорів та паспортів прив`язки сплинули не з вини позивача у справі, а відповідно до того, що Відповідачем було надано протиправні відмови у продовження строків дії паспортів прив`язки ТС. Позивач в свою чергу вчасно звернувся до Відповідача для продовження строків дії паспортів прив`язки ТС та надав повний пакет документів для отримання адміністративної послуги.

Правилами встановлено дії відповідно яких три пересувні тимчасові споруди позивача будуть обов`язково демонтовані. Після демонтування пересувних тимчасових споруд позивач зовсім втратить можливість на продовження договорів та паспортів прив`язки, а також виконати рішення суду, якщо воно буде на користь позивача буде не можливо. Це істотно унеможливить виконання рішення суду , бо тимчасові споруди позивача будуть знищені при демонтуванні та перевести їх у первісний стан буде не можливо.

Після винесення постанови про демонтаж Одеським виконавчим комітетом, позивач, буде вимушений демонтувати вказані ПТС, що призведе до дуже великих витрат, якщо суд прийме рішення на користь позивача виконати рішення суду буде не можливо.

Також позивач буде вимушений знов звертатися до суду для оскарження рішення яке буде прийнято виконавчим комітетом ОМР щодо демонтажу двох пересувних тимчасових споруд. Та позов який на теперішній час подав позивач повністю втратить свій сенс. Так як права позивача вже не буде змоги поновити.

Відмовити у продовженні строків дії паспортів прив`язки ТС відповідач може тільки коли є негативний висновок Уповноваженого органу. У позивача є позитивні висновки від Уповноваженого органу. Але завдяки свавіллю відповідача, позивачу відмовлено незаконно та на теперішній час позивач може зовсім втратити своє майно та втратити право на поновлення порушених прав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 стаття 2 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частинами 1, 4, 5 та 6 ст. 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20 та від 18 листопада 2021 року у справі №420/7826/21.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору по справі №420/15035/22 є визнання протиправними та скасування листів-відмови №01-08/359 та №01-08/358 від 06.10.2022 року Департаменту архітектури та містобудування ОМР щодо продовження строку дії паспортів прив`язки ТС №01-08/359/21 та №01-08/358/21.

Разом з тим, представник позивача в заяві про забезпечення просить забезпечити позов шляхом заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради при підготовці проекту рішення до виконавчого комітету Одеської міської ради про демонтаж тимчасових споруд, вносити у проект рішення пересувні тимчасові споруди ФОП ОСОБА_1 та виносити їх на розгляд виконавчого комітету Одеської міської ради у перелік об`єктів, які підлягають демонтажу до розгляду справи по суті, тобто до виконання рішення суду. А також заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради демонтувати пересувні тимчасові споруди позивача

У межах розгляду справи №420/6440/18 суд не надає правової оцінки вказаному рішенню, оскільки воно не є предметом розгляду у даній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Стаття 124 Конституції України (в попередній редакції) встановлювала, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

З 30 вересня 2016 року набули чинності зміни до Конституції в частині правосуддя.

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

Кожен юридичний конфлікт має зовнішні прояви, до яких належать правовий спір і правопорушення.

Юридичний спір у справі №420/15035/22 виник з приводу правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та Департаментом архітектури та містобудування ОМР.

При цьому, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради не є суб`єктом спірних правовідносин та його дії в позові не оскаржуються.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

З огляду на вказане заява про забезпечення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача за вхід. №37565/22 від 08.12.2022 р. про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 295, 297 КАС України.

Приписами ч. 2 ст. 256 КАС України встановлено, що ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.