Справа № 500/8830/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/8830/21 пров. № СК-А/857/7733/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кушик Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 500/8830/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламизагального позовного провадження
суддя у І інстанціїМірінович У.А.
дата складання повного тексту рішення03.02.2022
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило:

стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 32310,91грн зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (основний платіж).

ОСОБА_1 подано відзив та зустрічну позовну заяву до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій останній просив:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.06.2020 №0-1916 та від 06.05.2021 №0-1916, а також зобов`язати Чортківське обласне комунальне міжрайонне бюро технічної інвентаризації провести відповідні дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації будівлі по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , як житлового приміщення.

Ухвалою від 31.01.2022, суд першої інстанції закрив провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень, та про зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог: про зобов`язання Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації провести відповідні дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації будівлі по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , як житлового приміщення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у задоволені позовних вимог Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 32310,91грн, відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 29.06.2020 №0-1916 та від 06.05.2021 №0-1916.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області судові витрати на суму сплаченого судового збору 1002 (тисяча дві) гривні 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а позов ГУ ДПС у Тернопільській області задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на момент формування податкових повідомлень-рішень у позивача не містилось у власності житлового приміщення, об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення загальна площа 467,5 кв.м., а тому скаржник вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Крім цього зазначає, що зі змісту листа Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації №44 від 01.12.2021 року, інформація щодо переведення даного нежитлового приміщення в житловий будинок в архівній інвентарній справі відсутня.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання повістки та ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу відповідача та на поштову адресу позивача, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази.

Учасники справи в судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Представником ГУ ДПС у Тернопільській області подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції не була визнана обов`язкова участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі та не явка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Крім того, відповідач мав можливість взяти участь у розгляді справи шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак таким правом не скористався. За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи при зверненні до податкового органу із заявою про скасування (в порядку вимог підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України) податкового повідомлення-рішення, підтверджували факт переведення об`єкта нерухомості з нежитлового приміщення в житловий будинок садибного типу, та були враховані державним реєстратором при внесені відповідних змін про тип об`єкта нерухомості (житлова) та відображені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 20.01.2022, з огляду на що, нараховані податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості згідно податкових повідомлень-рішень №0-1916 від 29.06.2020 за період 2019 року в розмірі 1950,88 грн (основний платіж) та №0-1916 від 06.05.2021 за період 2020 року в розмірі 30360,03 грн (основний платіж), - є неправомірними та підлягають скасуванню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (номер інформаційної довідки 295037935 від 18.01.2022) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно знаходяться відомості про те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 467,5 квадратних метри за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме:

№0-1916 від 29.06.2020 за період 2019 року в розмірі 1950,88 грн (основний платіж);

№0-1916 від 06.05.2021 за період 2020 року в розмірі 30360,03 грн (основний платіж).

Також встановлено, що податкові повідомлення-рішення №0-1916 від 29.06.2020 та №0-1916 від 06.05.2021 надіслано ОСОБА_1 рекомендованими листами з повідомленням про вручення та отримано ним особисто, що підтверджується Рекомендованими повідомленнями про вручення потового відправлення ф.119 (а.с. 10, 11).

Надалі, ОСОБА_1 звернувся до Чортківської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Тернопільській області із заявою від 23.11.2021, яка зареєстрована в податковому органі 26.11.2021, у якій просив в порядку вимог пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1916 від 06.05.2021 (а.с. 46).

Відповідач-позивач повідомив податковий орган, що він володіє єдиним об`єктом нерухомості, а саме: житловим будинком площею 467,5 кв.м. в АДРЕСА_1 . Вказане приміщення є колишнім приміщенням школи, яке було викуплено позивачем у 2002 році і згідно рішення №13 виконавчого комітету Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 11 квітня 2016 року переведено під житловий будинок та присвоєно вищевказану поштову адресу.

Відповідач-позивач вказав, що у цьому житловому будинку він зареєстрований 07.07.2016, що підтверджується штампами в будинковій книзі та паспорті ОСОБА_1 (а.с. 35, 36-37).

Водночас, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 296138004 від 25.01.2022) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про те, що ОСОБА_1 , станом на 20.01.2022, на праві приватної власності належить житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 490 квадратних метри, житлова площа 299,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (далі - ПК України).

За приписами Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набув чинності з 01 січня 2015 року, статтю 265 ПК України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, як різновид податку на майно.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Кодексу належить до місцевих податків.

Положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.7.1. пункту 226.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Отже, з аналізу вищевказаних положень податкового законодавства слідує висновок, що платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки можуть бути виключно власники нерухомого майна. При цьому, обов`язок здійснювати нарахування такого податку покладений на контролюючі органи, відтак, відповідальність за правильність нарахування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки покладається також на контролюючі органи.

У даній справі спірним є питання встановлення факту належності нерухомості ОСОБА_1 до «житлової» чи «не житлової» нерухомості на момент винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності нерухомістю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів справи видно, що у звітні податкові періоди 2019-го та 2020-го роки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно знаходилися відомості про те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухомість за вказаною вище адресою, яка є «нежитловою» нерухомістю загальною площею 467,5 квадратних метри.

Відповідно, в інформаційній системі податкового органу - «Податковий блок. Облік платежів», зокрема: розділ «Реєстр об`єктів житлової нерухомості» також відображалась інформація про те, що ОСОБА_1 має у власності приміщення об`єкт «нежитлової» нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення - загальною площею 467,5 кв.м.

Саме тому, керуючись статтею 266 ПК України, податковим органом ОСОБА_1 , як власнику «нежитлової» нерухомості, - нараховано відповідне грошове зобов`язання за 2019 та 2020 роки на загальну суму 32310,91 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості.

Разом з тим, користуючись правом, передбаченим пунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, ОСОБА_1 , звернувся до податкового органу із заявою, в якій просив скасувати нарахований йому, як власнику «нежитлової» нерухомості податок за об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення - загальною площею 467,5 кв.м., оскільки дане приміщення не є «нежитловим», а починаючи з 11 квітня 2016 року переведене під житловий будинок з присвоєнням відповідної поштової адреси - номер десять по АДРЕСА_1 (рішення Виконавчого комітету Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №13 від 11.04.2016, а.с.38).

Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7.3 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Однак, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 з доданими до неї документами, податковий орган податкове повідомлення-рішення не відкликав та листом від 03.12.2021 №18502/6/19-00-24-06 повідомив, що Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації надано відповідь від 01.12.2021 №44 про те, що інформація про переведення нежитлового приміщення під житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в архівній інвентарній справі відсутня, а отже нерухомість, що знаходиться за вказаною адресою та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 підлягає оподаткуванню як «нежитлова нерухомість» за ставками, встановленими відповідно до рішень Горішньовишанської сільської ради про встановленню ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на відповідні податкові періоди (2019 та 2020 роки).

Разом з тим, судом першої інстанції вірно оцінено таку відмову податкового органу критично, оскільки частиною другою підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України чітко регламентовано, що податковий орган повинен встановлювати наявність/відсутність розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку щодо об`єктів оподаткування на підставі оригіналів відповідних документів.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення ОСОБА_1 до податкового органу із заявою про скасування податкових донарахувань з податку на нерухоме майно щодо об`єкт нерухомості, який йому належить на праві власності, ним було надано ті первинні документи, які підтверджували факт наявності розбіжностей між даними податкового органу та даними платника податку в частині типу об`єкту нерухомості, що належить такому платнику податків та оподатковується, а саме було надано:

копію паспорту ОСОБА_1 із зазначенням місця реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; копію рішення Виконавчого комітету Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №13 від 11.04.2016; копію будинкової книги, копію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.36-45).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що на основі вказаних документів, внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, в якому містяться відомості про те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить «житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами», об`єкт житлової нерухомості загальною площею 490 квадратних метри, житлова площа 299,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи при зверненні до податкового органу із заявою про скасування (в порядку вимог підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України) податкового повідомлення-рішення, підтверджували факт переведення об`єкта нерухомості з нежитлового приміщення в житловий будинок садибного типу, та були враховані державним реєстратором при внесені відповідних змін про тип об`єкта нерухомості (житлова) та відображені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 20.01.2022, з огляду на що, нараховані податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості згідно податкових повідомлень-рішень №0-1916 від 29.06.2020 за період 2019 року в розмірі 1950,88 грн (основний платіж) та №0-1916 від 06.05.2021 за період 2020 року в розмірі 30360,03 грн (основний платіж) є неправомірними та підлягають скасуванню.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 500/8830/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 08 грудня 2022 року