Справа № 320/9876/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9876/21 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управлінні Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугою років на підставі статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням наявності вислуги років у пільговому обчислені - 30 років 00 місяців 08 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 12 березня 2021 року на підставі статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням наявності вислуги років у пільговому обчислені - 30 років 00 місяців 08 днів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року позов задоволено.

Крім того, судом першої інстанції задоволено вимогу позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким позов залишити без задоволення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом ухвалено продовжити апеляційний розгляд даної справи на розумний термін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань. Відповідно до наказу начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 10 березня 2021 року №305ОС-21, позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України на підставі п. 4 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів) з 11 березня 2021 року.

Згідно з даним наказом, вислуга років станом на 11.03.2021 у календарному обчислені становить - 23 роки 07 місяців 04 дні, у пільговому обчислені - 30 років 00 місяців 08 днів.

27 травня 2021 року позивач звернувся до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань із заявою, в якій просив оформити та подати необхідні документи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугою років згідно ст.ст. 12, 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 з урахуванням наявності пільгової вислуги років.

4 червня 2021 року Департаментом з питань виконання кримінальних покарань на підставі заяви про призначення пенсії та доданих документів направлено матеріали для призначення пенсії за вислугою років на позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вих. №8/1-11119/Тр).

Однак, листом від 11 липня 2021 року №1000-0308-5/68848 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуто без виконання пакет документів про призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки на день звільнення з військової служби він мав 23 роки 7 місяців та 4 дні календарної вислуги років при необхідних 25календарних роках і більше.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії за вислугою років, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон №2262-XII.

Пунктом "б" ст. 1-2 Закону №2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "ж" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону.

В свою чергу, ст. 17-1 Закону №2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та наказом від 10.03.2021 №305/ОС-21 його звільнено зі служби відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію". Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 23 роки 07 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні 30 років 00 місяців 08 днів, що підтверджується Наказом начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 10 березня 2021 року №305ОС-21, Висновком Комісії з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, Поданням про призначення пенсії від 4 червня 2021 року.

З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявної у позивача вислуги років достатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Крім того, апелянтом вказується на неспівмірність заявленої суми витрат на правову допомогу із складністю справи. Крім того, апелянт зазначає, що до матеріалів справи не надано акту виконаних робіт, відтак не можливо встановити обсяги наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із змісту заявленого позову вбачається, що окрім іншого позивачем завлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 12 000,00грн.

В підтвердження понесених витрат позивачем до позовної заяви надано копію договору про надання правової допомоги № 31-03/21/1 від 31.03.2021 укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Юревич та партнери» умовами якого передбачено, що виконавець, відповідно до узгоджених доручень надає замовнику:

- консультаційні та юридичні послуги щодо встановлення пільгової вислуги років, захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судах України усіх інстанцій;

- представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, стягувачу, боржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди та будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення та ін.

Відповідно до п.3 вартість послуг за даним договором становить 12 000,00 грн.

Також в підтвердження понесених витрат до позову було додано копію квитанції від 03.04.2021 про оплату послуг з надання правової допомоги згідно договору.

Частиною 1 ст. 139 КАС України, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні спору в суді першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області клопотань щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, у тому числі з причин неспівмірності не подавалось.

Натомість, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує як на не підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу саме в рамках даного адміністративного спору так і на неспівмірність таких.

Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи дійсно не надано копію акта надання-приймання послуг від адвокатського бюро «Юревич та партнери» в рамках даного адміністративного спору. Більш того, відповідно до змісту договору про надання правової допомоги, такий укладено як щодо надання правової допомоги щодо встановлення пільгової вислуги років, так і щодо усіх інших видів правової допомоги з усіх можливих питань.

Враховуючи, що матеріали справи не дають суду можливості ідентифікувати обсяг наданих позивачу послуг з правової допомоги саме в рамках даної адміністративної справи тоді, як приписи ст. 139 КАС України передбачають стягнення витрат понесених лише в рамках справи певної справи.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому рішення суду в частині стягнення понесених позивачем судових витрат підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини рішення висновок суду щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення позивачу пенсії на підставі частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня його звернення із відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року змінити в частині суми понесених судових витрат, зазначивши, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

В іншій частині Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 08.12.2022)