Справа № 308/16674/22
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.

при секретарі судового засідання Боті О.І.

за участю представника позивача Костів Л.А.

відповідача зі слів ОСОБА_1

( ОСОБА_2 )

представника відповідача Ільницького С.М.

перекладача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

встановив:

Позивач військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача громадянина ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України такого.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 10 грудня 2022 року о 16:20 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Соломоново на відстані 100 метрів до державного кордону, на напрямку 362 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину, у пішому порядку, поза встановленими пунктами пропуску, у складі групи осіб. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України». Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України та дають право на перетинання державного кордону, передбачені п.п. 16-20 ст. 4, ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні. В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Тож, враховуючи викладені вище обставини, сторона позивача просить затримати відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач та його представник не заперечували проти задоволення позовних вимог, позов визнали.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Протоколом про адміністративне затримання від 10.12.2022 (разом з протоколом уточнення даних затриманого від 12.12.2022) стверджується, що відповідач 10 грудня 2022 року о 16:20 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Соломоново на відстані 100 метрів до державного кордону, на напрямку 362 прикордонного знаку під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину, у пішому порядку, поза встановленими пунктами пропуску, у складі групи осіб.

Вказаними діями відповідач порушив вимоги cт.ст. 9 та 12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України, згідно з протоколом особистого огляду такого від 10.12.2022, у нього відсутні.

Вищевказаним протоколом про адміністративне затримання відповідача разом з протоколом уточнення даних затриманого, а також протоколом особистого огляду відповідача стверджується спроба незаконного перетинання державного кордону, а відтак наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В позовній заяві зазначено, що відповідач відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб для встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Виходячи з вимог п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 № 1, положень ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

З контекстного аналізу викладеного слідує, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

В ході розгляду справи судом не встановлено наявність у відповідача законних підстав для перебування на території України, наразі у відповідача відсутні документи, які б посвідчували законність його перебування на території України, належного паспортного документу на підставі якого він може вибути з території України у нього також нема, при цьому суд приймає до уваги те, що останній був виявлений та затриманий прикордонним нарядом при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб, а також враховує, що анкетні відомості відповідача на даний час встановлені зі слів, окрім цього суд враховує визнання позову відповідачем, а відтак суд приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача слід затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до шести місяців.

В ході судового розгляду з`ясовано, що відповідач не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, доказів протилежно не представлено.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Затримати громадянина ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Визначити строк затримання громадянина ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов