Справа № 446/1613/22
Суддя: Котормус Т. І.
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/1613/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2022 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Новосад І.В.;

Справа №446/1613/22

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача Копестинський Тарас Михайлович;

відповідач Львівська митниця;

представник відповідача Зирянов Олег Юрійович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якій просить скасувати постанову про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022 про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 471 МК України у виді штрафу розміром 304 940, 66 грн. а провадження у справі про притягнення його до відповідальності - закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що у його діях відсутній склад правопорушення передбачений ч. 2 ст. 471 МК України, так як відповідно до даних АСМО «Інспектор» 26.11.2021 керований ним транспортний засіб рухався без вантажу, а митне оформлення такого транспортного засобу було завершене і у його оформленні відмовлено не було, так як ним було виконано усі необхідні вимоги визначені законом для здійснення декларування транспортного засобу.

Вказує, що інформація митних органів Республіки Польща про те, що у наведену дату переміщувалися товари транспортним засобом, яким керував позивач, не може бути доказом порушення митних правил та притягнення до відповідальності, оскільки така інформація не містить даних про будь-які порушення митних правил позивачем. Також позивач вважає, що такий доказ не підтверджує факту переміщення товарів через митний кордон України.

Посилається позивач також на те, що під час розгляду справи про порушення митних правил його не було повідомлено належним чином, як того вимагає законодавство України, а саме йому було надіслано повідомлення на адресу, де він не проживає.

Також позивач вказує, що притягнення його до відповідальності відбулося за межами шестимісячного строку визначеного законом, так як факт його пропуску через митний кордон України відбувся 26.11.2021, а притягнення до відповідальності 27.09.2022.

Ухвалою суду від 17.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

28.10.2022 представник відповідача у визначений судом строк подав відзив в якому просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Так, заперечуючи позовні вимоги вказав, що ОСОБА_1 порушив порядок декларування переміщення через митний кордон товарів, а тому його підставно було притягнуто до відповідальності. Вказує, що лист митних органів Республіки Польща отриманий у встановленому законом порядку, офіційно і відповідно до нього встановлено, що у автомобілі, яким керував позивач переміщувалися товари з польської компанії до ТзОВ «Бізнес Лайн Груп», а саме запчастини уживані в асортименті. Вказує, що на даний час триває дисциплінарне провадження стосовно посадових осіб митниці, якими внесена інформація до системи АСМО «Інспектор» про те, що транспортний засіб керований позивачем був без вантажу. Також відповідач зазначає, що позивач належним чином був повідомлений про необхідність надання пояснень за адресою, яка вказана у самим позивачем при перетині кордону.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача заперечив такі вимоги з підстав, які вони раніше навели у своїх заявах по суті справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Сторонами у справі не оспорюється, що 26.11.2021 близько 03:05 год. через пункт пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської області, смугою руху «червоний коридор» було здійснено пропуск на митну території України транспортного засобу «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

До митного контролю ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридорі», паспорт громадянина для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та заявив, що рухається без вантажу.

Водночас, як видно з листа митних органів Республіки Польща від 27.05.2022, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 переміщувалися товари згідно з митною декларацією №21PL402010NS4P19K3 від 23.11.2021. А саме з польської компанії «HOL-SPED» в адресу ТзОВ «Бізнес Лайн Груп» було відправлено товари «запчастини до автомобілів уживані в асортименті» в кількості 4 830 шт., загальною вагою 1 718 кг. та загальною вартістю 33 505,25 Євро.

Постановою в справі про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022 ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 471 МК України у виді штрафу розміром 304 940, 66 грн.

Вважаючи таку постанову незаконною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Щодо норми закону, за якою позивача притягнуто до відповідальності.

Як видно з оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 26.11.2021 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України і його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 471 МК України.

Однак, норма ч. 2 ст. 471 МК України набула чинності внаслідок прийняття Закону України № 2058-IX від 16.02.2022, тобто після вчинення таких дій.

Станом на 26.11.2021 такої норми як ч. 2 ст. 471 у МК України не існувало, і такі дії охоплювалися диспозицією статті 472 МК України (Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення).

Як зазначено у ч. 2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Відтак, дії особи, яка станом на 26.11.2021 здійснила недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, не можуть бути кваліфіковані за недіючою на той час нормою ч. 2 ст. 471 МК України, а мають бути кваліфіковані за нормою ст. 472 МК України, як такої, редакція якої визначала такі дії протиправними на час їх вчинення.

Водночас, як вказано у ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

А відповідно до ч.2 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічне за змістом положення міститься у ч. 3 ст. 3 МК України, яка визначає, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

З даних норм права слідує, що зворотню дію в часі можуть мати лише норми законів, які пом`якшують, або скасовують відповідальність особи за вчинене правопорушення.

16.06.2022 набрав чинності Закон України №2058-ІХ від 16.02.2022 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян з порушення митних правил», яким ст. 471 та ст.472 МК України викладені у новій редакції і таким законом пом`якшена відповідальність осіб, які здійснили недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, а саме зі стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів на стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Тобто, дії особи щодо недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, в результаті прийняття Закону України №2058-ІХ від 16.02.2022, продовжують бути протиправними, однак відповідальність за такі дії пом`якшена. А тому, такі норми закону мають зворотню дію в часі.

Виходячи з таких міркувань, суд дійшов висновку, що митним органом, у випадку встановлення факту вчинення ОСОБА_1 дій щодо переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, необхідно було визнати його винним за ст. 472 МК України (в редакції чинній на час вчинення) та притягнути до відповідальності у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів (в редакції чинній на час прийняття рішення).

З огляду на таке, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 безпідставно визнаний винним за нормою закону, яке не була чинною на момент вчинення дій, які йому ставляться у вину.

Щодо доведеності складу адміністративного правопорушення

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач посилався на те, що відповідачем не доведено факт переміщення ним товарів через митний кордон України.

Оцінюючи таке посилання суд виходив з такого.

В рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

А як відомо, Європейський Суд з прав людини у ряді своїх справ, зокрема справа "Авшар проти Туреччини" вказував, що в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Тому, у справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

З фактичних обставин даної справи видно, що митний орган на пропускному пункті «Краковець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської області 26.11.2021 близько 03:05 здійснив пропуск на митну території України транспортного засобу «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Будь-яких претензій до водія ОСОБА_1 , який перетинав кордон у представників митниці не було, однак через 10 місяців притягнули ОСОБА_1 до відповідальності за переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування.

Відповідно до п. 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.2011 №260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів», комплекс дій та заходів щодо недопущення випадків незаконного переміщення через державний кордон осіб з використанням обладнаних схованок та їх виявлення, а також незаконного переміщення, у тому числі з використанням схованок, через державний кордон зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених для переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів здійснювати шляхом огляду транспортних засобів та вантажів.

Згідно п. 2 вказаного наказу від 22.04.2011, огляд транспортних засобів і вантажів здійснювати із застосуванням заходів контролю першої та другої лінії прикордонного контролю з дотриманням норм частини другої та четвертої статті 6 Закону України "Про прикордонний контроль" (1710-17) щодо початку та закінчення прикордонного контролю.

Контроль першої лінії включає проведення заходів перевірки в мінімально необхідному обсязі для визначення наявності законних підстав для перетинання державного кордону транспортними засобами та вантажами. Він передбачає проведення візуального огляду транспортних засобів та вантажів без втручання в їх конструктивні особливості (зовнішній огляд транспортних засобів та вантажів, огляд кабін, купе, кают, салонів, цілісності упаковок, наявність пломб, спостереження за поведінкою пасажирів та обслуговуючого персоналу).

Відтак, суд вважає, що при перетині ОСОБА_1 26.11.2021 державного кордону України у представників митниці було достатньо повноважень, засобів та способів для виявлення товару в автомобілі, який заявлений як пустий, проте перевозить вантаж автозапчастини у кількості 4 830 шт., загальною вагою 1 718 кг.

Суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що про такі порушення митний орган може отримувати інформацію від митних органів іноземних держав та виявляти такі правопорушення і притягувати винних до відповідальності, в тому числі за порушення, які були вчинені за протиправного сприяння окремих працівників митниці.

Однак, для притягнення таких осіб до відповідальності повинні бути здобутті належні та достатні докази того, того що таке порушення мало місце поза розумним сумнівом.

На запитання суду представник відповідача повідомив, що будь-які відеозаписи подій того дня на пункті пропуску у митному органі не збереглися, не надано суду і будь-яких свідчень осіб, які б підтверджували, що такий товар дійсно був переміщений через митний кордон України. Також, на запитання суду чи досліджувалося питання доставки товару до підприємства отримувача в Україні (ТзОВ «Бізнес Лайн Груп»), представник відповідача відповів, що доказів такого також не здобуто.

Єдиним доказом, який на думку представника відповідача підтверджував факт переміщення ОСОБА_1 товарів через митний кордон України є листа митних органів Республіки Польща від 27.05.2022 про те, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 переміщувалися товари згідно з митною декларацією №21PL402010NS4P19K3 від 23.11.2021. І тому, за твердженням представника відповідача, такі товари були переміщені через митний кордон України, так як між митними постами України та Республіки Польща розвантаження вантажу заборонено.

Проте, суд вважає такі посилання відповідача недостатніми та такими, що за своєю суттю є припущеннями, які можуть бути спростовані, а отже не можуть вважатися доказом. Суд відзначає, що сам факт наявності заборони на розвантаження, перевантаження вантажу між митними постами України та Республіки Польща не виключає можливості вчинення таких заборонених дій, а тому сама наявність такої заборони не виключає можливості їх вчинення.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, оскільки будь-яких достовірних та достатніх доказів переміщення позивачем саме такої кількості та вартості вантажу суду не надано, то суд не може констатувати, що винуватість ОСОБА_1 доведено поза розумним сумнівом.

За таких умов, доводи позивача у цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

За правилами п. 3 п. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виснуючи викладені вище фактичні обставини справи та норми чинного законодавства України, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення до відповідальності позивача повинна бути скасована саме з-підстав недоведеності всіх складових адміністративного правопорушення на підставі належних та допустимих доказів.

Щодо строку притягнення до відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Днем перетину митного кордону ОСОБА_1 є 26.11.2021, а днем притягнення його до відповідальності є 27.09.2022.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що днем виявлення правопорушення є день отримання листа митних органів Республіки Польща, а саме 27.05.2022.

Суд вважає такі твердження обґрунтованими, оскільки будь-яких інших доказів про обізнаність митного органу з такими фактами матеріали справи не містять.

А враховуючи те, з моменту виявлення таких обставин (27.05.2022) до моменту винесення оскаржуваної постанови (27.09.2022) не пройшло більше шести місяців, то доводи позивача про закінчення строків притягнення до відповідальності є безпідставні.

Щодо процедури розгляду справи митним органом

Позивач як на підставу свого позову посилається також на те, що Львівською митницею здійснено розгляд справи про порушення митних правил без участі ОСОБА_1 , а його повідомлення було здійснено не за місцем його проживання.

Однак такі твердження суд вважає необґрунтованими.

Так, як видно з довідки від 16.03.2022 про місце проживання ОСОБА_1 , він зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Хоч виклик ОСОБА_1 для розгляду справи про порушення митних правил було здійснено за адресою: АДРЕСА_2 , проте такий отримав листа особисто, що доводиться його підписом на повідомленні про врученні поштового відправлення (а.с. 56 зворот).

Інформацію про місце реєстрації ОСОБА_1 отримано митним органом від Новояричівської селищної ради у листі від 19.08.2022 (а.с. 60).

І сама та таку адресу йому було скеровано копію протоколу про адміністративне правопорушення від 26.08.2022, однак як видно з поштової відмітки даного листа, такий повернувся із вказівкою про те, що адресат відмовився від отримання (а.с. 58 зворот).

Відтак, суд вважає, що відповідач вжив достатніх заходів для належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а доводи позовної заяви у цій частині є безпідставні.

Щодо судових витрат

У своїй позовній заяві позивач просить суд вирішити питання судових витрат, які складаються з судового збору і витрат на професійну правничу допомогу, для чого призначити судове засідання. Таке прохання також висловив представник позивача у судовому засіданні.

Як зазначено у ч. 3 і 4 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

А як вказано у п. 4 ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

З огляду на те, що сторона позивача заявила про неможливість надання доказів понесених витрат до закінчення судового засідання, підставно обґрунтувала його тим, що такі витрати в повному обсязі можливо визначити після закінчення судового розгляду, то суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення даного питання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.471 МК України у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів на суму 304940,66 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.471 МК України закрити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09.12.2022 об 12:00 год. у приміщенні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, встановивши стороні позивача п`ятиденний строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днівбезпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 06 грудня 2022 року.

Суддя Т.І. Котормус