Справа № 397/721/22
Суддя: СОЛОВЙОВ О. В.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 397/721/22
Провадження №2-а/397/7/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокусмт.Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

секретар судового засідання Волошаненко М.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2022 року інспектором Управління патрульної поліції у Кіровоградській області була складена постанова серії ДП18 № 250492, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 152-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн за те, що він запаркував транспортний засіб на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності).

З притягненням до адміністративної відповідальності позивач не згоден, вважає вказану постанову необґрунтованою, незаконною та винесеною з грубим порушенням норм законодавства. Зазначив, що він перевозив пасажира ОСОБА_2 , який має ІІ групу інвалідності. Однак інспектор вимагав документи, що підтверджують інвалідність саме його - водія, а не пасажира. Жодних доказів вчинення ним правопорушення інспектором не надано. Крім того, позивач вказує, що у порушення вимог ч. 2 ст. 279 КУпАП, при складенні оскаржуваної постанови йому не було роз"яснено прав та обов"язків. Також, ним було заявлено клопотання про надання доказів вчинення правопорушення та про необхідність залучення захисника, адже йому необхідний був професійний захист дипломованого юриста. Ці клопотання інспектор залишив без розгляду та проігнорував. Окрім того зазначає, що інспектор порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Інспектор обмежився формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову серії ДП18 № 250492 від 18 жовтня 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

15 листопада 2022 року до суду надійшов відзив Управління патрульної поліції в Кіровоградській області на адміністративний позов, у якому представник відповідача Колісник О.В. просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до поданого відзиву послалася на те, що оскаржувана постанова прийнята згідно норм чинного законодавства та дотриманням вимог КУпАП. Крім цього в якості доказу по справі подано ДВД-диск (а.с.37-46).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомили. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 29 листопада 2022 року позовні вимоги підтримав повністю та просив про задоволення позову. Суду пояснив, що на відео, яке надано відповідачем, ОСОБА_2 відсутній оскільки відлучився до туалету.

У відповідності до ст. 205 КАС України суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

За неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 250492 від 18 жовтня 2022 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 152-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн (а.с. 7).

Відповідно до змісту вказаної постанови, 18 жовтня 2022 року о 16:56 по вул. Попова, 8 в м. Кропивницький, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30, на яких дозволяється стоянку лише транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", чим порушив вимоги п. 8.5 Правил дорожнього руху України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі, зокрема, паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності).

Відповідно до п. 15.1 ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п. п.8.4.ґ ПДР України, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п. 8.5 ПДР України, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно п.п.8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Горизонтальна розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КпАП України водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.ч 1 і ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відео регістратори.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач не заперечує тієї оставини, що він дійсно керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , 18 жовтня 2022 року о 16:56 по вул. Попова, 8 в м. Кропивницький, здійснив стоянку на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30, на яких дозволяється стоянку лише транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Одночасно, позивач заперечує факт вчинення інкримінованого йому правопорушення. На підтвердження своїх доводів надав пенсійне посвідчення пасажира, якого він перевозив 18 жовтня 2022 року, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке підтверджує наявність встановленої ІІ групи інвалідності особі, яку він перевозив (а.с.10).

Разом з тим, для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідачем подано відзив на позовну заяву, до якого долучений диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, в якості доказу згідно ст. 251 КУпАП.

З долученого відеозапису вбачається, що в салоні автомобіля позивача перебували дві особи жіночої статті. З вказаного можна зробити висновок, що пасажир ОСОБА_2 був відсутній в транспортному засобі позивача.

З відео не вбачається, що позивач надавав чи пропонував надати поліцейському будь-які документи, зокрема й документи, що підтверджують про наявність у одного з пасажирів інвалідності.

Також з відео вбачається, позивачем було заявлено одне клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання. Інших клопотань в ході розгляду справи позивачем заявлено не було. Окрім цього, з відео вбачається що позивач консультувався з юристом в телефонному режимі.

Відеофіксацією спростовуються твердження позивача щодо порушення процедури розгляду справи, поліцейським дотримано всі вимоги чинного законодавства.

З відеофіксації вбачається, що позивач відмовився від отримання постанови, у зв"язку з відсутністю часу чекати на постанову надав поліцейському адресу проживання та поїхав з місця події.

Зважаючи на викладене, наведені позивачем в адміністративному позові обставини, а саме те, що він перевозив пасажира ОСОБА_2 , який має ІІ групу інвалідності, однак інспектор вимагав документи, що підтверджують інвалідність саме позивача, як водія транспортного засобу, а не пасажира, спростовуються наданим відповідачем відеозаписом.

Надані в судовому засіданні пояснення позивачем про те, що на момент складання оспорюваної постанови та ведення відеофіксації пасажир ОСОБА_2 відійшов в особистих справах, не підтверджено жодними доказами, та, як вбачається з відео, позивач працівнику поліції жодного разу не повідомив, що перевозив особу з інвалідністю.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП.

Приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, порушень при її винесенні не встановлено, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено - 08 грудня 2022 року.

Суддя О. В. Соловйов