Справа № 640/20856/22
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 грудня 2022 року м. Київ № 640/20856/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1
до1) Національного центру управління та випробувань космічних засобів, 2) Головного центру спеціального контролю
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів (адреса: 01010, м. Київ, вул. Московська, 8, ), Головного центру спеціального контролю (адреса: 12265, Житомирська область, Житомирський район, смт Городок, вул. Космічна, 1, ), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо не нарахування та не виплати йому, додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, пропорційно в розрахунку на місяць;

- зобов`язати відповідачів здійснити нарахування та виплатити йому додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. щомісячно за весь період, починаючи з 24 лютого 2022 року по 30 вересня 2022 року у сумі 210 000,00 (двісті десять тисяч) грн.

Пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною першою та пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позивачем заявлено позовні вимоги одночасно до Національного центру управління та випробувань космічних засобів та Головного центру спеціального контролю, при цьому у позовній заяві наводиться загальне обґрунтування позовних вимог та не викладено обґрунтування позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що з наявних в матеріалах справи документів, зокрема, рапорту, контракту та довідки про грошове забезпечення вбачається, що позивач проходи військову службу в Головному центрі спеціального контролю.

Таким чином, позовна заява в частині викладу обґрунтування позовних вимог щодо кожного з відповідачів окремо не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України

Відтак, позивачу або слід уточнити суб`єктивний склад учасників справи, зокрема, вказавши належного відповідача, до якого звернуті позовні вимоги, або навести належне обґрунтування позовних вимог щодо кожного з відповідачів окремо та надати докази на підтвердження викладених обставин.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Предмет позову в даній справі полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової винагороди, яка входить до структури грошового забезпечення, позивачу під час проходження останнім публічної служби.

Суд враховує, що стала судова практика поширювала на спірні правовідносини, що виникали у зв`язку із питанням оплати праці під час проходження публічної служби, навіть, якщо спосіб захисту порушеного права заявлявся позивачем як-то «визнати протиправними дію/бездіяльність, зобов`язати вчинити дії», дію частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, згідно з якою, звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком (зокрема, постанова Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 500/555/21).

Згідно з частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у редакції, чинній до 19.07.2022, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022 року, статтю 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.».

Отже, з 19.07.2022 положення Кодексу законів про працю України, зокрема, його статті 233, не є застосовними до вирішення питання строку звернення до суду про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження, зокрема, публічної служби.

В той же час, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо виплат грошового забезпечення охоплюється спеціальною нормою частини п?ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Адміністративний позов датований 24.11.2022, у той же час позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідачів та зобов`язати відповідачів здійснити нарахування та виплату позивачу винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно за весь період, починаючи з 24 лютого 2022 року по 30 вересня 2022 року у сумі 210 000,00 (двісті десять тисяч) грн.

Таким чином, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з даним позовом однак клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням поважних підстав не надав.

Згідно з частиною шостою статті 161 цього Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути шляхом подання до суду:

- позовної заяви, що відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (зазнавчивши належного відповідача, до якого звернуто позовні вимоги, або виклавши належне обґрунтування позовних вимог щодо кожного з відповідачів окремо та надавши докази на підтвердження викладених обставин);

- подання до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 160-161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у разі, якщо недоліки не буде усунуто у встановлений судом строк, позовну заяву буде повернуто відповідно до пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до статті 294, частин другої та третьої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження даної ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.П. Огурцо