Справа № 295/8487/22
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8487/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Чішман Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача поданим до суду позовом просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5780206 від 20.08.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

У позові вказано, що 20.08.2022 року інспектором патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Сергєєвим С.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5780206, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Спірну постанову позивач вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування незаконності спірної постанови представник позивача зазначив, що позивач був зупинений безпідставно, працівник поліції після зупинки не відрекомендувався, не надав жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, можливості надати письмові пояснення, безпідставно відмовив у реалізації позивачем права на отримання правничої допомоги, чим грубо порушив порядок розгляду адміністративної справи. Крім цього зазначив, що працівник поліції наніс позивачу тілесні ушкодження та побої, погрожував вбивством. Такі дії працівника поліції, на переконання позивача, порушили його права.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 25).

21.09.2022 року від представника відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказав, що доводи адміністративного позову є необґрунтованими, вимоги позову є безпідставними та до задоволення не підлягають. Так, 20.08.2022 року транспортний засіб марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, було зупинено працівниками поліції на автомобільній дорозі «Київ-Чоп», 120 км, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 вимог п.п.9.2 б та п.п. 2.4 а ПДР України, а саме у зв`язку з не ввімкненням світлового покажчика повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, а також не пред`явленням посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановивши факт вчинення позивачем вказаних адміністративних правопорушень, інспектором було прийнято рішення про складення постанови про вчинення адміністративного правопорушення. При винесенні спірної постанови та розгляді справи відповідачем було дотримано всіх вимог закону, позивач, звернувшись до суду з даним адміністративним позовом, намагається уникнути адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення (а.с. 30-35).

Відповіді на відзив від позивача не надходило.

Клопотань про розгляд справи з викликом сторін не надходило.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 20.08.2022 року інспектором патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Сергєєвим С.В. винесено постанову серії ЕАР №5780206 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510, 00 грн (а.с. 18)

Зі змісту постанови слідує, ОСОБА_1 20.08.2022 року в с. Великі Кошарища, 120 км автомобільної дороги «Київ-Чоп», керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 та не виконав вимоги п.п.9.2 б ПДР України, а саме не подав світловий покажчик повороту праворуч та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у вказаний день, час та місці позивача було зупинено працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху. Після зупинки інспектором Сергєєвим С.В. позивачу двічі повідомлено причину зупинки, на вимогу останнього поліцейський відрекомендувався, пред`явив службове посвідчення та попросив позивача пред`явити документи.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Згідно ст. 5 Постанови КМУ від 29.12.2021 року №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Таким чином, вимога поліцейського до позивача про пред`явлення документів є законною.

Зі змісту наданого відеозапису подій, які сталися 20.08.2022 р, що стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання постанови серії ЕАР №5780206 від 20.08.2022 р. вбачається:

На першу вимогу поліцейського позивачем не було виконано такої законної вимоги та не надано останньому посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Інспектор ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1 вийти з автомобіля, однак останній, не виконавши жодної вимоги поліцейського, намагався втекти, однак неподалік був повторно зупинений працівниками поліції. На неодноразові вимоги працівника поліції та випадкового свідка вийти з автомобіля ОСОБА_1 не реагував, у зачиненому автомобілі здійснив дзвінок сину та повідомив, що його побили поліцейські, просив викликати у зв`язку з цим працівників поліції.

Позивач, продовжуючи незаконні дії, знову намагався втекти від поліцейських та був зупинений на блок-посту в с. Глибочиця Житомирського району, після чого до останнього було застосовано спеціальний засіб кайданки.

Під час спроби втекти від поліцейських, ОСОБА_1 рухався по населеному пункту зі швидкістю близько 180 км/год.

Після застосування до позивача спеціального засобу ОСОБА_1 повідомив, що йому стало зле та попросив викликати швидку медичну допомогу, що було зроблено поліцейським, а не позивачем, як зазначено в позовній заяві.

По приїзду на місце події карети швидкої медичної допомоги, медичними працівниками були оглянуті як ОСОБА_1 , так і поліцейський ОСОБА_3 , якому позивач при спробі втечі переїхав автомобілем ногу.

При цьому, позивач неодноразово пояснював фактичні обставини з моменту зупинки в с. Великі Кошарища, 120 км а/д «Київ-Чоп» до моменту зупинки на блок-посту в с. Глибочиця Житомирського району поліцейським, особам, які несли службу на блок-посту, медичним працівникам і двом випадковим свідкам, що спростовує твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 нічого не пам`ятає з моменту нібито нанесення йому тілесних ушкоджень поліцейським до моменту коли він опинився на блок-посту. Так, причину втечі від поліцейських позивач пояснював згадуваним особам нанесенням йому тілесних ушкоджень та побоїв зі сторони ОСОБА_3 .

В подальшому, після медичного огляду та зняття кайданок, на прохання позивача йому було надано мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка як адвокату, так і сину, що спростовує посилання на те, що позивач був позбавлений скористатись правовою допомогою адвоката та невжиття поліцейським жодних дій для цього.

Враховуючи доводи позивача щодо невжиття інспектором патрульної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та наявність доказів в спростування таких доводів позивача, суд вважає, що такими діями інспектор поліції не порушив права позивача, а тому не порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення в цій частині.

Поліцейським було винесено спірну постанову, під час оголошення якої ОСОБА_1 розмовляв по телефону. На запитання поліцейського чи все зрозуміло позивач відповів, що нічого не чув. Однак, працівник швидкої медичної допомоги під час винесення спірної постанови стояла поруч з позивачем та неодноразово робила зауваження ОСОБА_1 з приводу розмови по телефону замість того щоб слухати постанову.

Спростовуються наявними в матеріалах справи відео-доказами посилання представника щодо клопотання позивача про пред`явлення доказів скоєного адміністративного правопорушення та про надання письмових пояснень. Таких клопотань позивач не заявляв.

Після розгляду справи, в присутності сина позивача ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер» пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння, а в подальшому на кареті швидкої медичної допомоги поїхав до медичного закладу.

За результатами огляду черговим неврологом травматичного пункту ОСОБА_1 перебував в неврологічному статусі без особливостей, діагноз забій ліктя, підшкірна гематома потиличної ділянки голови, садини, лівого передпліччя, забій лівого плечового суглобу (а.с. 20).

З метою притягнення поліцейського до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 позивач зателефонував на лінію 102, після чого подав заяву про кримінальне правопорушення, що підтверджується талоном-повідомленням Єдиного обліку №8430 від 20.08.2022 року (а.с. 19) та був допитаний працівниками ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Вищезгадувані обставини справи підтверджуються дослідженими відео-матеріалами. До відзиву на позовну заяву відповідачем також долучено фото та уповільнене відео, з яких видно, що позивач, здійснюючи рух праворуч, не подав світловий покажчик повороту, чим порушив правила дорожнього руху.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених вимог та не надано доказів на підтвердження викладених у позовній заяві доводів.

Отже, доводи позивача, викладені ним в адміністративному позові, про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовуються дослідженими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а також відсутністю доказів зі сторони позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними та свідчать про законність прийнятого ним рішення стосовно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, за вчинене останнім адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 76, 242-246 КАС України, ст.ст. 126, 268, 280 КУпАП суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 25.11.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя Л.М. Чішман