Справа № 521/17946/22
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/217/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - І.А. Бобуйка,

за участю секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці ( адреса місцезнаходження: місто Одеса, вулиця Івана та Юрія Липи, будинок 21-а) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив: постанову Одеської митниці в справі про порушення митних правил №1006/50000/22 від 18.10.2022 року визнати протиправною та скасувати.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке.

Згідно позовної заяви, постановою Одеської митниці в справі про порушення митних правил № 1006/50000/22 від 18.10.2022 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 % несплаченої суми митних платежів, що складає 35 083,83 грн.

Позивач вважає дану постанову від 18.10.2022 року у справі про порушення митних правил необґрунтованою, винесеною з порушенням чинного законодавства, викладені обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають дійсності, а розгляд справ є неповним та необ`єктивним, а тому позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Представник відповідача відзиву на позов не надав, причини неявки до суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Дослідивши матеріали справи, які були надані сторонами до суду, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

21.11.2022 р. ОСОБА_1 отримано постанову Одеської митниці в справі про порушення митних правил №1006/50000/22 від 18.10.2022 р., якою громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Одеська обл., Кілійський р-н, м. Вилкове; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом 5114, РНОКПП НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 % несплаченої суми митних платежів, що складає 35 083,83 грн.

Суд вважає вказану постанову Одеської митниці в справі про порушення митних правил №1006/50000/22 від 18.10.2022 р. протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

З постанови Одеської митниці в справі про порушення митних правил №1006/50000/22 від 18.10.2022 р. вбачається, що 03.08.2022 року до митного поста Одеської митниці декларантом ОСОБА_1 подано електронну митну декларацію, що прийнята та зареєстрована митним органом за №UA500500/2022/025775. Разом з митною декларацією подані документи, необхідні для митного оформлення.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, зазначеної EMД №UA500500/2022/025775 тa товаросупровідних документах встановлено, що від відправника «Vtr2 comercial importacao Ltda» (Бразилія) на адресу покупця ФОП ОСОБА_2 (Україна) переміщувався товар «засоби для догляду за волоссям...». В ЕМД №UA500500/2022/0025775, ОСОБА_1 , як митним брокером, вага товарів №№ 1, 2, 3, 4 задекларована у відповідності з товаросупровідними документами (згідно даних пакувального листа №VTR2EM03-0422 від 27.04.2022), загальною вагою брутто 1739,50 кг, нетто 1422,00 кг.

Вказані вагові характеристики містяться також у поданих до митного оформлення документах: інвойсі VTR2EM03-0422 від 27.04.2022 р., коносаменті (bill of lading) №EMSBC00060522. Відомості по вазі брутто також містяться у міжнародній автомобільній накладній (CMR) N0048893, по вазі нетто - у митній декларації країни відправлення №DU-E22BR00778926-0.

Проте, під час здійснення митних формальностей за ЕМД NUA500500/2022/0025775 за результатами митного огляду було встановлено, що вага товару не відповідає заявленому у МД та товаросупровідних документах.

Так, за результатами проведеного 04.08.2022 р. митного огляду встановлено, що опис товарів візуально відповідає даним, зазначеним у митній декларації, проте вага нетто товарів (з урахуванням первинної упаковки) більше ніж заявлена у МД: по товару № 1 більше на 35,34 кг, по товару № 2 - на 21,16 кг, по товару № 3 - на 62,64 кг, по товару №4 - на 19,68 кг.

Судом встановлено, що з урахуванням наведеного головним державним інспектором оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Одеської митниці Ткаченко Б.А. зроблено висновок, що декларантом ОСОБА_1 при поданні до Одеської митниці при поданні митної декларації від 03.08.2022 р. N.UA500500/2022/0025775 заявлені неточні відомості щодо ваги нетто товарів і тим самим вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 11694,61 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що на підставі вказаних обставин у відношенні позивача складено протокол про порушення митних правил №1006/5000/22 від 09.08.2022 р., за ознаками порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України Вказаний протокол про порушення митних правил було складено за присутності позивача, та підписаний ним із запереченнями та проханням розглядати справу за його участю. Розгляд справи згідно протоколу було призначено на 29.09.2022 р. об 11 годині 30 хвилин за адресою: Одеська митниця, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А Проте, у призначену дату розгляд справи не відбувся, про нову дату розгляду позивача сповіщено не було.

Як судом було зазначено вище, позивач отримав оскаржувану постанову про порушення митних правил, яка була прийнята за відсутності позивача та без належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, лише 21.11.2022 року

Згідно положень статті 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення. якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Згідно ч. 4 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно статті 268 КУПАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень статті 531 МК України, однією з підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Отже, суд звертає увагу відповідача, що неналежне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час і місце розгляду справи, що спричинило безпідставне недопущення до участі в розгляді справи про порушення митних правил та позбавило позивача прав, встановлених ст. 498 МК України, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови згідно положень статті 531 МК України.

Також, суд звертає увагу відповідача на наступні обставини справи.

Згідно п. 2 «Поміщення товарів у митні режими імпорту, реімпорту, переробки на митній території України, тимчасового ввезення, знищення або руйнування, відмови на користь держави та поміщення іноземних товарів у митні режими митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі» розділу II «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій на бланку Єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684, у графі 38 «Вага нетто (кг)» зазначається в кілограмах вага товару, описаного в графі 31 МД, без будь-якої упаковки (якщо описом цієї графи не передбачено інше) згідно з товаросупровідними документами. Якщо у відомостях про вагу нетто, що містяться в товаросупровідних документах, є розбіжності, то відомості зазначаються згідно з одним з таких документів на вибір Декларанта або визначені за результатами зважування. Для товару, що переміщується в первинній тарі (упаковці), що невіддільна від товару до його споживання без шкоди його споживчим властивостям, якщо маркуванням товару чи документами, необхідними для здійснення його митного контролю та митного оформлення, не визначено вагу товару без будь-якої упаковки, зазначається вага товару з урахуванням ваги такої первинної тари (упаковки).

В даному випадку, переміщуваний товар «засоби для догляду за волоссям...» (шампуні, бальзами, маски для волосся і т.п.) є таким, що переміщується в первинній тарі, що невіддільна від товару. У товаросупровідних документах, необхідних для здійснення його митного контролю та митного оформлення, визначено вагу товару без будь-якої упаковки.

Таким чином, судом встановлено, що переважування посадовими особами митниці товару з урахуванням такої первинної тари та встановлення розбіжностей по вазі нетто товарів є нікчемними та не встановлює жодного порушення.

Судом встановлено, що Одеською митницею не наведено жодної підстави для визначення ваги нетто товарів з урахуванням первинної упаковки (пляшки), а отже висновки, викладені у протоколі та постанові про порушення митних правил є необґрунтованими.

Як вже було зазначено судом вище, у митній декларації №UA500500/2022/0025775 позивачем, як декларантом, було заявлено вагу товарів №№ 1, 2, 3, 4 у відповідності з товаросупровідними документами (згідно даних пакувального листа №VTR2EM03-0422 від 27.04.2022 року), загальною вагою брутто 1739,50 кг, нетто 1422,00 кг. Вказані вагові характеристики містяться, також, у поданих до митного оформлення документах: інвойсі VTR2EM03-0422 від 27.04.2022 р., коносаменті (bill of lading) №EMSBC00060522. Відомості по вазі брутто також містяться у міжнародній автомобільній накладній (CMR) №0048893, по вазі нетто - у митній декларації країни відправлення №DU-E22BR00778926-0.

Отже, судом встановлено, що позивачем у повній відповідності з положеннями Порядку №651 було заявлено вагу нетто товару без будь-якої упаковки, що визначена у пакувальному листі та інших товаросупровідних документах, а отже заповнено митну декларацію у повній відповідності з порядком, визначеним законодавством.

Більш того, суд звертає увагу сторін, статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які декларанту доведеться сплатити за митне оформлення товару.

В даному випадку ціна товару, виставлена продавцем у інвойсі, розраховувалась за одиницю товару (за пляшку), а не за кілограм. Отже, суду не зрозуміло яким чином у протоколі та у постанові про порушення митних правил визначалась сума податків, що підлягають сплаті, та встановлено неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 11694,61 грн.

Згідно Податкового, Митного кодексів України та закону «Про Митний тариф України» податки нараховуються у відсотках від митної вартості. При цьому коригування (збільшення) митної вартості товарів митницею не здійснювалось. В підсумку після складення протоколу, товар був оформлений за МД №500500/2022/029220 від 25.08.2022 р. за першим методом визначення митної вартості товару - за ціною договору (наведене вбачається з графи 43 МД, у лівому підрозділі якої зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався (1), що передбачено положеннями Порядку № 651).

Отже, судом встановлено, що позивачем жодних дій, спрямованих на зменшення розміру митних платежів не вчинялось.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За положеннями статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ?єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду: невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Підсумовуючи викладене вище, судом під час розгляду справи судом не встановлено у діях позивача як об?єктивної, так і суб?єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на показах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 5 КАС України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, в тому числі, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Також, слід зазначити, що 15.06.2022 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 та конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України статті 485 Митного кодексу України.

Так, згідно вищезазначеного Рішення, Конституційний Суд України визнав, що припис абзацу другого статті 485 Митного кодексу України (санкція - штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів) суперечить частині другій статті 61 та частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України, тобто є таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що санкція статті 485 Кодексу є безальтернативною та фактично встановлює лише один вид стягнення - штраф, який до того ж визначається у сталому розмірі відсотків. Відсутність в оспорюваному приписі інших видів стягнень та неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначається штраф, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності порушника митних правил з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Потреба в індивідуалізації розміру штрафу є нагальною у випадках, коли цей розмір є істотним, унаслідок чого його застосування може бути надмірним втручанням у низку конституційних прав винної особи. Тому, припис абзацу другого статті 485 Кодексу суперечить частині другій статті 61 Конституції України.

Розглядаючи питання допустимих меж обмеження гарантованого Конституцією України права власності, Суд врахував практику Європейського суду з прав людини та юридичні позиції власних рішень.

У зв`язку з чим, суд наголошує, що внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485 Кодексу не забезпечується справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання у гарантоване Основним Законом України право власності.

Ураховуючи наведене, Конституційний суд дійшов висновку, що абзац другий статті 485 Кодексу суперечить частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Україна 17 липня 1997 року ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18) визначив таку правову позицію: один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, передбачених ст. 78 КАС України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України, суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вказаного суд відмовляє позивачу у визнанні протиправною Постанови № №1006/50000/22 від 18.10.2022 р., оскільки вимога про визнання протиправною постанови суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не підлягає розгляду в рамках статті 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ч. 1 ст. 247, 251, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (адреса місцезнаходження: місто Одеса, вулиця Івана та Юрія Липи, будинок 21-а) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову Одеської митниці в справі про порушення митних правил № 1006/50000/22 від 18.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Одеська область, Кілійський р-н, м. Вилкове; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом 5114, РНОКПП НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 % несплаченої суми митних платежів, що складає 35 083,83 гривень та закрити провадження в цих справах про порушення митних правил.

Провадження у справі про притягнення до відповідальності в справах про порушення митних правил про порушення митних правил № 1006/50000/22 від 18.10.2022 року, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, у відношенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Одеська область, Кілійський р-н, м. Вилкове; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом 5114, РНОКПП НОМЕР_2 ),- закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: І.А. Бобуйок