Справа № 280/5573/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Справа № 280/5573/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Комунального підприємства Водоканал (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, )

до Східного офісу Держаудитслужби (49101, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 22 корпус 2, ) в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги,129, )

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Водоканал (далі позивач) звернулось із позовною заявою до Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу, викладену у листі від 26.08.2022 №040831-15/2124- 2022 Про усунення порушень законодавства.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в ході проведення перевірки закупівель Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області зроблені висновки про встановлення порушень, які зазначені в акті перевірки закупівель від 22.07.2022 № 040831-21/3. Вважає, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області в ході перевірки невірно та неповно проаналізовано матеріали, неналежно досліджено обставини, що мають істотне значення, що призвело до винесення неправомірної вимоги, викладеної у листі від 26.08.2022 №040831-15/2124-2022, чим порушено права та інтереси КП «Водоканал». Вказує, що закупівля товарів здійснювалась відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робі та послуг в умовах воєнного стану», а саме: оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України "Про публічні закупівлі" та "Про оборонні закупівлі", дотримуючись принципів здійснення публічних закупівель, ефективності використання коштів та результативності. Зазначає, що вимога, викладена у листі Управління Східного офісу Держаудитслужбн в Запорізькій області під 26.08.2022 №040831-15/2124-2022 про порушення КП «Водоканал» принципів максимальної економії та ефективності використання коштів при здійсненні закупівель, є протиправною та безпідставною, в основу якої покладені висновки, які є необгрунтованими, непідтвердженими та такими, що не відповідають приписам норм чинного законодавства. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві від 02.11.2022 вх. № 41980 посилається на те, що вимога від 26.08.2022 № 040831-15/2124-2022 «Про усунення порушень» винесена у межах повноважень органів державного фінансового контролю та у спосіб визначений законодавством. Посилається на висновки Верховного Суду та вказує, що правильність обчислення розміру відшкодування встановлених відповідачем порушень, зазначених у вимозі Відповідача від 26.08.2022 № 040831-15/2124-2022 здійснюється судом, який розглядає позов про їх стягнення. Вказує, що у справі № 280/5573/22 розглядаються позовні вимоги підприємства про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також зазначає, що висновки відповідача щодо наявності порушень у діяльності підприємства є обгрунтованими та відповідають положенням нормативно- правових актів та дослідженим в ході перевірки документам. Із огляду на таке вважає, що вимога винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Позивачем подано відповідь на відзив вх. № 43193 від 10.11.2022, в якій вказано, що п.2 вимоги фактично містить вимоги саме до позивача щодо звернення до суду з вимогами про стягнення з ПП «РАДОС» збитків, а не регулює питання вжиття відповідачем заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави. Вважає, що саме п.2 вимоги є обов`язковим для виконання КП «Водоканал», адже відповідно до ч.2 ст. 10 Закону №2939 є встановленим для позивача способом усунення виявлених в ході ревізії порушень. На підставі зазначеного, вказує, що припис 2 вимоги підлягає оскарженню як рішення, яке породжує права та обов`язки для позивача і є обов`язковим для виконання. Вважає, що аргументи та заперечення відповідача є безпідставними, недоведеними, незаконними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

У запереченнях на відповідь на відзив вх. № 45037 від 25.11.2022, відповідач вказав, що необгрунтованою є незгода позивача із посиланням відповідача на постанови Верховного Суду, оскільки у вказаних справах Верховним Судом розглядалися тотожні правовідносини. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/5573/22 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області відповідно підпункту 1, пункту 4 Порядку проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її межрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2013 №631, на підставі наказу від 29.06.2022 № 23-з «Про проведення перевірки закупівель» та виданих направлень від 29.06.2022 № 183 та від 18.07.2022 № 230 проведено перевірку закупівель Комунального підприємства Водоканал за період з 01.01.2022 по 30.06.2022.

За результатами проведеної перевірки Управлінням Східного офісу Держаудитслужби у Запорізькій області складено Акт від 22.07.2022 № 040831-21/3.

Не погодившись з порушеннями зазначеними в Акті, Комунальним підприємством Водоканал надані заперечення, які не були прийняті відповідачем, про що зазначено у висновку на заперечення від 25.08.2022 № 040831-15/2100-2022.

В подальшому на адресу Комунального підприємства Водоканал надійшла вимога від 26.08.2022 №040831-15/2124-2022 відповідно до якої Управління Східного офісу Держаудитслужби у Запорізькій області вимагає:

1. Розглянути результати проведеної перевірки на виробничій нараді, розробити план заходів, направлених на усунення виявлених порушень та недопущення їх в подальшому та видати відповідний наказ.

2. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-219 ГКУ, статей 22. 610-625 ЦКУ на користь підприємства збитків в сумі 1171 776 грн., завданих в результаті проведення закупівлі засобів індивідуального захисту за завищеними цінами.

3. Забезпечити в подальшій роботі підприємства неухильне дотримання вимог законодавства з питань публічних закупівель. Зокрема, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» та пп. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану».

4. Розглянути питання щодо притягнення до відповідальності осіб винних у допущених порушеннях.

Не погоджуючись із вимогою Управління східного офісу Держадитслужби у Запорізькій області від 26.08.2022 №040831-15/2124-2022, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України від 26.01.1993 № 2939-XII Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні (у редакції, чинній на час прийняття спірної вимоги, далі - Закон № 2939-XII).

Частиною першою статті 1 Закону № 2939-XII передбачено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 868 Про утворення Державної аудиторської служби України, яка набрала чинності 03.11.2015, утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), отриманих під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах під час складання планових бюджетних показників та відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі); відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів довгострокових зобов`язань за енергосервісом затвердженим в установленому порядку умовам закупівлі енергосервісу; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про державні закупівлі; веденням бухгалтерського обліку, а також складенням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності; виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах; усуненням виявлених недоліків і порушень (підпункт 4 пункту 4 Положення № 43).

Уживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь (підпункт 9 пункту 4 Положення № 43).

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункти 13, 23 пункту 6 Положення № 43).

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 266 Про утворення міжрегіональних органів Державної аудиторської служби до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; вертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, здійснених закупівель та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку, або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. У такому випадку вимога органу державного фінансового контролю стає підставою для вчинення подальших дій, які безпосередньо впливають на права та законні інтереси підконтрольної установи. При цьому законність вимоги поряд із іншими діями стає предметом іншої судової справи.

Відтак, вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №2040/5815/18, від 31 березня 2021 року у справі № 826/11931/18, від 17 червня 2021 року №0440/6907/18.

Отже, у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, не пов`язаних із стягненням виявлених в ході перевірки збитків.

Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово висловленою у постановах, зокрема, у постановах від 07.10.2014 у справі № 21-368а14, від 14.10.2014 у справі №21-453а14, від 18.11.2014 у справі №21-461а14, від 20.01.2015 у справі №21-601а14, від 27.01.2015 у справі № 21-436а14, від 10.02.2015 у справі №21-632а14, від 15.04.2014 у справах №№ 21-40а14, 21-63а14), від 13.05.2014 у справі № 21-89а14, від 29.05.2017 у справі №826/6304/16, від 23.02.2016 у справі №818/1857/14 тощо.

Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16 та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 1440/1820/18, від 10.12.2019 у справі № 808/6509/13-а.

У справі, яка розглядається позивач просить визнати вимогу від 26.08.2022 №040831-15/2124-2022 Управління східного офісу Держадитслужби у Запорізькій області протиправною.

Суд наголошує, що предметом оскарження у порядку адміністративного судочинства може бути лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача. Натомість, у справі, яка розглядається, Держаудитслужба пред`явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки КП Водоканал, забезпечення дотримання вимог законодавства, при цьому п.2 вимоги вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Разом з цим дії відповідача щодо включення до оскаржуваної вимоги певних відомостей самі по собі не створюють та не припиняють права чи обов`язків особи, а лише фіксують певні факти.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 820/339/17, від 11 лютого 2020 у справі № 804/2282/16, від 18.03.2020 у справі № П/811/140/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведені правові позиції Верховного Суду, суд не розглядає по суті виявлені та зафіксовані в акті 22.07.2022 №040831/21/3 порушення, не досліджує наявність чи відсутність збитків та їх розмір.

Щодо законності п. 2 вимоги від 26.08.2022 №040831-15/2124-2022, відповідно до якої позивач має забезпечити в подальшій роботі підприємства неухильне дотримання вимог законодавства з питань публічних закупівель. Зокрема, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» та пп. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану». З цього приводу суд зазначає, що дотримання вимог того чи іншого нормативно-правового акту суб`єктом, на якого розповсюджується його дія, є одним із основноположних принципів правопорядку. Відтак, вимога дотримуватись певних законодавчих норм не суперечить вимогам законодавства та повинна виконуватись юридичними особами самостійно.

Щодо п. 1 та п. 4 вимоги від 26.08.2022 №040831-15/2124-2022 Управління східного офісу Держадитслужби у Запорізькій області, суд зазначає таке.

Як вже зазначалося вище, у п. 1 та п. 4 оскаржуваної вимоги відповідачем визначено: "Розглянути результати проведеної перевірки на виробничій нараді, розробити план заходів, направлених на усунення виявлених порушень та недопущення їх в подальшому та видати відповідний наказ" та "Розглянути питання щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях" відповідно.

Згідно з п. 27 Порядку проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 року №631, складення акта перевірки закупівель, його підписання та реалізація результатів перевірки здійснюються за процедурами, передбаченими пунктами 35, 38-47, абзацами першим і другим пункту 48, пунктами 49-52 Порядку проведення інспектування, з урахуванням норм, установлених цим Порядком.

Відповідно до положень п. 50 та 51 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю;порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

За спільним рішенням органу державного фінансового контролю та об`єкта контролю або його органу управління інформація про результати ревізії виноситься на обговорення на колегіях, нарадах, що проводяться об`єктом контролю. Відомості про результати ревізії можуть оприлюднюватися через засоби масової інформації.

Так, зміст пунктів 1 та 4 спірної вимоги є індивідуально-правовими, спрямованими на коригування роботи позивача, оскільки полягає в тому, щоб притягнути до відповідальності у порядку встановленому законодавством винних у допущених порушеннях осіб, і є обов`язковою до виконання та породжує для останнього, як позивача, права і обов`язки.

При цьому "законність" письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, що в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом. Законна вимога контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.

Суд наголошує, що наділяючи органи державного фінансового контролю правом пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, законодавець не встановлює будь-яких застережень щодо способу виконання підконтрольною особою вимоги, також таких застережень не встановлюють інші чинні правові акти, які регулюють спірні правовідносини.

В той же час, позивач в ході розгляду цієї справи не довів невідповідність спірної вимоги будь-якому із перелічених вище критеріїв, які ставляться до її форми та змісту, як і не зазначав взагалі, в якій частині вимога контролюючого органу викликає незрозумілість щодо її виконання.

Більше того, суд вважає, що така обставина, як відсутність у вимозі конкретного способу її виконання, не свідчить про її протиправність та не може бути підставою для її скасування. Якщо існує декілька способів усунення виявлених у ході перевірки порушень, правом вибору певного конкретного способу відповідно до приписів законодавства наділений саме керівник підприємства. В той же час, вказана обставина не позбавляє підконтрольного об`єкта права звернутися до контролюючого органу з метою отримання певних роз`яснень.

Вказана правова позиція викладена ВС у постанові від 31.03.2021 по справі №826/11931/18.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позовної заяви судом відмовлено, розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Комунального підприємства Водоканал (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) до Східного офісу Держаудитслужби (49101, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 22 корпус 2, ) в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги,129, ) про визнання протиправною та скасування вимоги, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12.12.2022.

Суддя Л.Я. Максименко