Справа № 580/3922/22
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року справа № 580/3922/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Служби безпеки України в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо необхідності проведення з позивачем своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби, що виразилась у несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби, що виразилась у несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, за період з 29.09.2020 по 17.08.2022 у сумі 238515,84 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач у день звільнення позивача зі служби своєчасно не виплатив йому індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, які на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду у справах №580/2745/21, №580/10341/21 та №580/3253/21, виплачені позивачу лише 17.08.2022, тому позивач вважає, що відповідач має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що із прийняттям судового рішення, яким присуджено на користь позивача індексацію грошового забезпечення, положення ст. ст. 116, 117 КЗпП України не застосовуються. Також зазначено, що суд зобов`язаний у спірних правовідносинах застосувати критерії зменшення розміру відшкодування з огляду на співмірність. Також відповідачем зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 у справі №580/2745/21.

Ухвалою суду від 16.11.2022 витребувано від Управління Служби безпеки України в Черкаській області завірену належним чином копію інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два повні місяці роботи перед звільненням, а саме: за серпень та вересень 2017 року, зупинено провадження в адміністративній справі до отримання судом витребуваних документів.

Ухвалою суду від 07.12.2022 поновлено провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області з 15.09.2008 по 06.10.2017.

При звільненні позивача з військової служби питання про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017 не вирішувалось.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017 протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 12.07.2021 у справі №580/2745/21 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017 включно.

На виконання вказаного рішення суду від 12.07.2021 у справі №580/2745/21 відповідач нарахував 17048 грн. 20 коп. та 27.08.2021 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017 включно у сумі 16749 грн. 46 коп.

Крім того, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі №580/10341/21 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 по 06.10.2017, із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

На виконання вказаного рішення суду від 31.05.2022 у справі №580/10341/21 відповідач нарахував 49064 грн. 08 коп. та 27.07.2022 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017, із застосуванням базового місяця січень 2008 року, у сумі 48328 грн. 12 коп.

Також рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 10.01.2022 у справі №580/3253/21 зобов`язано Управління Служби безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних років служби.

На виконання вказаного рішення суду від 10.01.2022 у справі №580/3253/21 відповідач нарахував 23527 грн. 44 коп. та 17.08.2022 виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних років служби у сумі 23174 грн. 53 коп.

Позивач вважаючи, що відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби), звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд зазначає, що відповідно до спеціальним законодавством України врегульовано основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовці Служби безпеки України та членів їх сімей, зокрема, порядок та умови оплати праці, а саме: Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про Службу безпеки України», Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Статтею 19 зазначеного Закону визначено, що кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України» держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Стаття 30 закону України «Про Службу безпеки України» передбачає, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №37 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України передбачено, що посадові оклади, крім затверджених цією постановою, оклади за військовими званнями, надбавка за вислугу років, грошова винагорода, та матеріальна допомога, грошова компенсація замість продовольчого пайка, речове забезпечення та інші виплати виплачуються на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260).

Пунктом 1 розділу ХХХ1 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Отже спеціальним законодавством не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівників Служби безпеки України.

Згідно ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

У постанові від 16 квітня 2020 року у справі №822/3307/17 Верховний Суд зробив висновок, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, тому належить застосовувати норми КЗпП.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, стаття 116 КЗпП України викладена у новій редакції та передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі N 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, повідомити працівника про нараховані суми виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, також були внесені зміни до статті 117 КЗпП України.

Так, частина перша статті 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності, а за змістом частини другої вказаної статті у разі спору про розміри належних звільненому працівнику сум розмір відшкодування за час затримки визначає суд.

Водночас середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Судом із матеріалів справи встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 12.07.2021 у справі №580/2745/21 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017 включно.

На виконання вказаного рішення суду від 12.07.2021 у справі №580/2745/21 відповідач нарахував 17048 грн. 20 коп. та 27.08.2021 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017 включно у сумі 16749 грн. 46 коп.

Крім того, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі №580/10341/21 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 по 06.10.2017, із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

На виконання вказаного рішення суду від 31.05.2022 у справі №580/10341/21 відповідач нарахував 49064 грн. 08 коп. та 27.07.2022 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.10.2017, із застосуванням базового місяця січень 2008 року, у сумі 48328 грн. 12 коп.

Також рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 10.01.2022 у справі №580/3253/21 зобов`язано Управління Служби безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних років служби.

На виконання вказаного рішення суду від 10.01.2022 у справі №580/3253/21 відповідач нарахував 23527 грн. 44 коп. та 17.08.2022 виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних років служби у сумі 23174 грн. 53 коп.

Таким чином, остаточний розрахунок при звільненні позивача індексації грошового забезпечення був здійснений відповідачем 27.07.2022, а щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) календарних років служби був здійснений відповідачем 17.08.2022.

Так, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 і застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Положеннями п. 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Заробіток позивача за попередні два місяці перед звільненням (06.10.2017) складав 10456 грн. 64 коп. за серпень 2017 року та 10456 грн. 64 коп. за вересень 2017 року, усього 20913 грн. 28 коп. за 61 календарний день.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням зі служби складає 342 грн. 84 коп. Розрахунок: (10456 грн. 64 коп. + 10456 грн. 64 коп.) / (30 днів + 31 день) = 342 грн. 84 коп.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні, але не більше ніж за 6 місяців, становить 62396 грн. 88 коп. (342 грн. 84 коп. х 182 календарних днів (17.02.2022- 17.08.2022) = 62396 грн. 88 коп.).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 вказала, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Згідно з п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц) зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Судом встановлено, що загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складає у загальній сумі 145298 грн. 50 коп. (7977 грн. 92 коп. (грошове забезпечення при звільненні) + 4531 грн. 21 коп. (грошова компенсація за невикористані 13 календарних днів щорічної основної відпустки) + 15227 грн. 34 коп. (компенсація за речове майно) + 13283 грн. 01 коп. (доплата за речове майно) + грошова компенсація за невикористані 42 календарних днів відпустки УБД) + 17048 грн. 20 коп. (індексація грошового забезпечення) + 49064 грн. 08 коп. (індексація грошового забезпечення) + 23527 грн. 44 коп. (одноразова грошова допомога при звільненні).

Враховуючи, що виплачена позивачу індексація грошового забезпечення на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду 12.07.2021 у справі №580/2745/21 у сумі 17048 грн. 20 коп., індексація грошового забезпечення на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі №580/10341/21 у сумі 49064 грн. 08 коп. та одноразова грошова допомога при звільненні на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду 10.01.2022 у справі №580/3253/21 у сумі 23527 грн. 44 коп., а всього у сумі - 89639 грн. 72 коп., що складає 61,69% від загального розміру 145298 грн. 50 коп. належних позивачеві при звільненні виплат, тому виходячи із критеріїв зменшення розміру відшкодування з огляду на їх співмірність суд дійшов висновку, що належна суми до виплати позивачу в якості компенсації за затримку розрахунку при звільненні становить саме у сумі 38492 грн. 64 коп. (62396 грн. 88 коп. (сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 6 місяців за період з 17.02.2022 по 17.08.2022) х 61,69% (розмір своєчасно невиплачених позивачеві сум від загального розміру належних позивачеві при звільненні виплат).

Таким чином, з огляду на очевидну неспівмірність несвоєчасно виплачених сум при звільнені позивача з розміром середнього заробітку за час затримки їх виплати при звільненні, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям співмірності, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, тому суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні лише в сумі 38492 грн. 64 коп.

З огляду на вищезазначене, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 у справі №580/2745/21 не приймається судом до уваги, оскільки остаточний розрахунок при звільненні позивача зі служби проведений відповідачем лише 17.08.2022, тому позивач звертаючись до суду із цим позовом 01.09.2022 не пропустив строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Черкаській області щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 38492 (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто дві) грн. 64 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Служби безпеки України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 93 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ