Справа № 640/13386/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 640/13386/20

адміністративне провадження № К/9901/27809/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В. Е.,

суддів: Данилевич Н. А., Радишевської О. Р.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року (головуючий суддя Шейко Т. І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року (головуючий суддя Сорочко Є. О., судді: Єгорова Н. М., Коротких А. Ю.)

І. Суть спору

У червні 2020 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі - позивач, ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач, НКРЕКП), у якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність НКРЕКП, що проявилась у нездійсненні дій щодо включення до структури тарифів ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» вилученої з тарифу суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що визнана протиправною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19;

- зобов`язати НКРЕКП, з дня набрання судовим рішенням законної сили, при найближчому перегляді структури та рівнів тарифів на розподіл електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» включити до структури тарифів ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», вилучені з тарифу суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що визнана протиправною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19.

На обґрунтування позовних вимог ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зазначило, що у зв`язку з визнанням протиправною і скасуванням постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) відповідач зобов`язаний відновити становище позивача, що існувало до прийняття цієї постанови. Єдиним ефективним способом відновлення порушених прав позивача є включення до структури тарифів ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» неправомірно вилученої з тарифу суми у розмірі 206 480,78 грн (без ПДВ).

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є суб`єктом господарської діяльності, одним із видів якої є розподіл і постачання електричної енергії.

Як убачається з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 за позовом ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до НКРЕКП про визнання протиправним і скасування рішення, у період з 03 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року НКРЕКП проводилась планова перевірка діяльності ПАТ «Київенерго» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») на предмет дотримання останнім Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом за період з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року. За результатами проведеної перевірки НКРЕКП складено акт перевірки від 03 травня 2017 року № 62, в якому відображено встановлені перевіркою порушення.

З огляду на ці порушення НКРЕКП прийняло постанову від 29 серпня 2017 року № 1039 «Про накладення штрафу на ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», відповідно до пункту 1 якої наклало на товариство штраф в розмірі 1 700 000,00 (один мільйон сімсот тисяч) грн., відповідно до пункту 2 вирішило при найближчому перегляді тарифів на розподіл електричної енергії (передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами) та постачання електричної енергії за регульованим тарифом для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» розглянути питання щодо вилучення зі структури тарифів коштів у сумі 206 480,78 тис. грн (без ПДВ).

Не погоджуюсь із таким рішенням НКРЕКП, ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування пунктів 1, 2 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 29 серпня 2017 року № 1039 «Про накладення штрафу на ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 826/14482/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року, адміністративний позов ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» задоволено: визнано протиправним та скасовано пункти 1, 2 резолютивної частини постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» за порушення Ліцензійних умов з передачі електричної енергії, Ліцензійних умов з постачання електричної енергії та невиконання рішення НКРЕКП» від 29 серпня 2017 року № 1039.

У подальшому Верховний Суд постановою від 04 лютого 2019 року у справі № 826/14482/17 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року скасував у частині задоволення позову про визнання протиправними і скасування пункту 2 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 29 серпня 2017 року № 1039. У цій частині ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Київенерго» до НКРПЕКП про визнання протиправним та скасування пункту 2 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 29 серпня 2017 року № 1039 відмовив. В іншій частині згадані постанови суду першої та апеляційної інстанції залишив без змін.

Як установлено судами попередніх інстанцій, на виконання пункту 2 постанови НКРЕКП від 29 серпня 2017 року № 1039 відповідач прийняв:

- постанову від 24 січня 2018 року № 64 «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПАТ «Київенерго», якою, зокрема, передбачено коригування ПАТ «Київенерго» витрат у сумі 206 481, 00 грн (без ПДВ) - вилучення коштів відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 29 серпня 2017 року № 1039 (із розрахунку на 11 місяців - 225 252, 00 грн (без ПДВ).

- постанову від 14 серпня 2018 року № 847 «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», у додатку до якої в структурі тарифів позивача передбачено статтю «коригування витрат» - загальні витрати «-243 053 грн»;

- постанову від 18 серпня 2018 року № 1025 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847», відповідно до якої встановлено ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» відповідні тарифи на розподіл електричної енергії та тарифи на постачання електричної енергії на відповідні періоди, визначено структуру тарифів на розподіл та постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» згідно з додатком, який викладено в новій редакції.

В указаному додатку у структурі тарифів позивача загальні операційні витрати були скориговані шляхом їх зменшення на загальну суму 243 053,00 тис. грн (без ПДВ), з яких 206 481,00 тис. грн (без ПДВ) у спосіб вилучення коштів відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП від 29 серпня 2017 року № 1039 (з розрахунку на 11 місяців - 225 252,00 тис. грн (без ПДВ)), про що вказано в пункті 2 приміток Коригування витрат додатку.

Отже, постановою НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (в редакції постанови від 18 серпня 2018 року № 1025) було передбачено вилучення зі структури тарифів, встановлених для позивача, кошти в сумі 206 481,00 тис. грн (без ПДВ). Унаслідок цього відбулося зменшення тарифів для позивача, що використовувалися ним для здійснення ліцензованої господарської діяльності, що, в свою чергу, призвело до зменшення рівня доходу позивача.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 (залишена без змін постановою Верховного Суду від 19 липня 2022 року) визнано протиправною постанову НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 серпня 2018 року № 1025) «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у частині вилучення з тарифу на розподіл та постачання електричної енергії суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови.

Листом від 05 червня 2020 року № 01/1/08/14872 позивач звернувся до відповідача про збільшення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії для ПрАТ «ДТЕК КИЇВСКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на суму 206 481,00 тис. грн (без ПДВ).

Листом від 23 червня 2020 року № 6472/17.2/7-20 НКРЕКП повідомив позивача, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 на НКРПЕКП не покладено обов`язку вчинити будь-які дії у зв`язку із частковим визнанням протиправною вищевказаної постанови НКРЕКП. Також вказав на відсутність остаточного судового рішення у справі № 640/2802/19 у зв`язку з касаційним оскарженням до Верховного Суду згаданої вище постанови суду апеляційної інстанції.

Уважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулося до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність НКРЕКП, що проявилась у невключенні до структури тарифів ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» вилученої з тарифу суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що визнана протиправною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19. Зобов`язано НКРЕКП, з дня набрання судовим рішенням законної сили, при найближчому перегляді структури та рівнів тарифів на розподіл електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» включити до структури тарифів ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» вилучену з тарифу суму 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що визнана протиправною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19.

Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт протиправного вилучення відповідачем коштів у розмірі 206 480,78 тис. грн (без ПДВ) зі структури тарифу, затвердженого для позивача, встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19), а тому наведені обставини не підлягають доказуванню у цій справі. Права позивача, що були порушені виключенням спірних сум зі структури тарифу станом на час розгляду цієї справи, поновлені не були, оскільки відповідні суми до структури тарифу повернуті (включені) не були. При цьому, обраний ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» спосіб захисту порушених прав позивача цілком відповідає нормам чинного законодавства, які не містять заборони для суду зобов`язувати НКРЕКП враховувати певні суми при затвердженні структури тарифу.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що внаслідок прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 про визнання протиправною постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) у частині вилучення з тарифу на розподіл та постачання електричної енергії суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови, не відбулось відновлення для позивача становища, яке існувало до прийняття вказаної постанови НКРЕКП, оскільки повернення до структури тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії, встановлених для ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», вилучених протиправною постановою НКРЕКП у розмірі 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), не відбулося.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

28 липня 2021 року НКРЕКП звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 3 частини четвертої та підпункту в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Водночас Верховний Суд зазначив про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України (неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 грудня 2019 року у справі № 826/6713/18 та від 06 серпня 2020 року у справі № 910/13541/17 щодо питання дискреційності повноважень НКРЕКП при встановленні тарифів у сфері енергетики та включенні до такого тарифу певних сум коштів), оскільки відповідач не зазначає конкретну норму права (пункт, частина, стаття), щодо якої Верховним Судом викладено висновок.

V. Касаційне оскарження

У касаційній скарзі НКРЕКП просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування позиції скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах з урахуванням того, що станом на час прийняття оскаржуваних судових рішень вже наявне судове рішення, яке захистило права позивача у той спосіб, що був ним обраний, і в разі невиконання його з боку НКРЕКП позивач може звернутись до органів виконавчої служби з метою його примусового виконання. Також відповідач зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах - частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», частини першої статті 7 Закону України «Про ринок електричної енергії», частини другої статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» з урахуванням наявності у НКРЕКП повноважень на державне регулювання тарифів та необхідності встановлення НКРЕКП виключно економічно обґрунтованого тарифу.

Відповідач стверджує, що в зв`язку із ухваленими судовими рішеннями НКРЕКП зобов`язано буде передбачити у структурі тарифу для позивача суму у розмірі 206 480,78 тис, грн (без ПДВ), відшкодування якої буде покладено на кінцевого споживача - населення, що призведе до додаткового навантаження на бюджет України у зв`язку із гарантуванням державного соціального захисту населення при оплаті за житлово-комунальні послуги та випередження зростання доходів населення над зростанням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, передбаченого статтею 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому становить значний суспільний інтерес. Крім того, скаржник зазначає, що ПАТ «Київенерго» вже отримало кошти у розмірі 206 480, 78 тис. грн (без ПДВ) на Інвестиційну програму від населення, сплачені ними через тариф, проте не спрямувало їх на вдосконалення та поліпшення своїх систем. І саме тому НКРЕКП було прийнято рішення про коригування тарифів спочатку для ПАТ «Київенерго», а потім для ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» як правонаступника прав та обов`язків ПАТ «Київенерго». Тобто рішення у цій справі стосується всіх споживачів послуг ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».

ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» подано відзив на касаційну скаргу, у якому останнє просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Позивач зауважує, що доводи відповідача про застосування статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» є хибними, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 не підлягає примусовому виконанню у порядку, установленому Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що в її резолютивній частині відсутні зобов`язання, покладені на відповідача, а отже, й відсутні підстави для видачі виконавчого листа та відповідно звернення до органів виконавчої служби.

Також ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зазначає про безпідставне твердження відповідача про те, що оскільки позов у справі № 640/2802/19 було задоволено та визнано протиправним рішення НКРЕКП щодо вилучення з тарифу для позивача грошових коштів, яке втілилось у постанові НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847, то відбулося поновлення порушених прав позивача. На думку ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», з прийняттям судового рішення у справі № 640/2802/19 не відбулося відновлення для позивача становища, яке існувало до прийняття згаданої постанови НКРЕКП, оскільки повернення до структури тарифів, установлених для ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», вилучених протиправною постановою НКРЕКП 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), не було здійснено.

VІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон № 1540-VIII) визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: 1) у сфері енергетики, серед іншого, діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії; 2) у сфері комунальних послуг, серед іншого, діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії.

Державне регулювання у сферах, визначених у частині першій цієї статті, здійснюється Регулятором відповідно до цього Закону, а також законів України «Про природні монополії», «Про ринок електричної енергії», «Про ринок природного газу», «Про трубопровідний транспорт», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про теплопостачання», «Про питну воду та питне водопостачання», інших актів законодавства, що регулюють відносини у відповідних сферах (частина друга статті 2 Закону № 1540-VIII).

За приписами частини першої статті 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

За приписами пунктів 3, 5 частини другої статті 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; використання інших засобів, передбачених законом.

Відповідно до пунктів 1, 4, 6, 8, 9, 10 частини третьої статті 3 Закону № 1540-VIII основними завданнями Регулятора є: забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; інші завдання, передбачені законом.

Основними принципами діяльності Регулятора є: 1) законність; 2) самостійність і незалежність у межах, визначених законом; 3) компетентність; 4) ефективність; 5) справедливість; 6) прогнозованість та своєчасність прийняття рішень; 7) адресність регулювання; 8) неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень; 9) відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання; 10) недопущення дискримінації; 11) відповідальність за прийняті рішення (стаття 4 Закону № 1540-VIII).

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України від 03 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII) на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають, поміж іншого, тарифи на послуги з передачі електричної енергії та тарифи на послуги з розподілу електричної енергії. Ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою (зокрема плата за приєднання), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку.

Згідно з частинами шостої-сьомої статті 7 Закону № 2019-VIII передбачено, що методики (порядки) встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії та на послуги з розподілу електричної енергії мають забезпечувати справедливі норми прибутку на інвестований капітал, а також короткострокові та довгострокові стимули оператору системи передачі та операторам систем розподілу до підвищення ефективності, але не мають стимулювати збільшення обсягів передачі та розподілу електричної енергії.

Методики (порядки) встановлення (формування) цін, тарифів та ставок на ринку електричної енергії, що регулюються державою (зокрема плати за приєднання), затверджуються Регулятором не менш як за 30 днів до дати, з якої починають застосовуватися ціни, тарифи та ставки, визначені відповідно до таких методик (порядків).

Рішення Регулятора про встановлення таких цін, тарифів та ставок підлягають оприлюдненню шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Регулятора.

За змістом статті 14 Закону № 1540-VІІІ установлено, що засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Регулятор на своїх засіданнях, поміж іншого, приймає рішення, що належать до його компетенції. Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Статтею 17 Закону № 1540-VІІІ визначено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор:

1) приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції;

2) вносить пропозиції до органів державної влади щодо вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема:

ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов;

порядок розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання;

показники якості надання послуг суб`єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг та суб`єктами, що провадять діяльність на суміжних ринках;

правила ринку, правила ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку та зміни до них відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії»;

правила розгляду звернень споживачів щодо дій суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та врегулювання спорів;

правила врегулювання спорів, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, а також спорів, що виникають між оператором системи передачі електричної енергії, оператором газотранспортної системи та/або оператором газосховищ та суб`єктом управління об`єктами державної власності, що використовуються у процесі провадження діяльності з транспортування та/або зберігання природного газу, передачі електричної енергії;

порядки (правила) організації обліку та звітності за видами ліцензованої діяльності;

порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом;

кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них;

порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання;

правила користування (постачання) товарами та послугами на роздрібних ринках;

форми звітності суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та порядок їх подання;

4) здійснює:

ліцензування видів господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, передбачених законом;

визначення умов, за яких суб`єкти природних монополій і суміжних ринків у сферах енергетики та комунальних послуг можуть провадити діяльність без ліцензії;

визначення умов доступу до товарів (послуг), що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг;

встановлення обмежень для суб`єктів природних монополій щодо суміщення видів діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

контроль за недопущенням перехресного субсидіювання при провадженні господарської діяльності суб`єктами природних монополій і суміжних ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

5) контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону;

6) затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону;

7) здійснює сертифікацію операторів системи передачі та газотранспортної системи відповідно до встановленого ним порядку;

8) визначає і публікує умови доступу до транскордонної системи передачі електричної енергії та природного газу, включаючи процедури розподілу пропускної спроможності та управління перевантаженням;

9) затверджує і публікує умови надання послуг з балансування, які повинні надаватися на справедливій і недискримінаційній основі, ґрунтуватися на об`єктивних критеріях, з найбільшою економічною ефективністю і забезпечувати стимулювання користувачів мережі до балансування свого споживання енергії з мережі та постачання енергії в мережу;

10) бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг у випадках, визначених законом;

11) контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов;

12) розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства;

13) встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу;

14) забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора;

15) здійснює моніторинг та аналіз ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

16) організує проведення науково-технічних та аналітичних досліджень з питань, що належать до його компетенції;

17) оприлюднює інформацію про свою діяльність відповідно до закону та здійснює інші заходи щодо налагодження діалогу з громадськістю, створює умови для участі громадян у процесі формування та реалізації державної політики;

18) бере участь у підготовці проектів міжнародних договорів України;

19) здійснює заходи щодо адаптації законодавства України у сфері енергетики до законодавства Європейського Союзу, в тому числі впроваджує в регуляторні акти регламенти, прийняті на рівні Енергетичного Співтовариства, та проводить консультації з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства щодо питань адаптації законодавства України;

20) встановлює мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів у сферах енергетики та комунальних послуг, визначає умови, порядок і розміри компенсації споживачам, що застосовується у разі недотримання встановлених стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів, здійснює моніторинг їх дотримання;

21) схвалює/затверджує інвестиційні програми (плани розвитку) суб`єктів, діяльність яких регулюється Регулятором, у випадках, встановлених законом, та вносить зміни до них відповідно до порядку, затвердженого Регулятором;

21-1) погоджує договори, що передбачають здійснення фінансування оператора системи передачі або оператора газотранспортної системи та укладаються між оператором системи передачі або оператором газотранспортної системи та власником системи передачі або власником газотранспортної системи в особі уповноваженого суб`єкта управління об`єктами державної власності;

22) забезпечує досудовий розгляд спорів, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг;

22-1) проводить розслідування порушень щодо функціонування ринків електричної енергії та природного газу відповідно до затвердженого порядку;

22-2) встановлює відповідно до затвердженої ним методики розміри нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу для кожного оператора газорозподільної системи, які враховуються при встановленні тарифів на послуги розподілу природного газу;

23) здійснює у встановленому законодавством порядку видавничу діяльність;

24) забезпечує відповідно до закону доступ споживачів до інформації про ціни/тарифи у сферах постачання електричної енергії, природного газу, а також у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення;

25) проводить консультації з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства з метою отримання висновків щодо застосування європейського енергетичного права;

26) виконує інші функції та повноваження, визначені законом.

Поряд з цим, відповідно до положень статті 55 Основного Закону України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, серед іншого, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

VІІ. Висновки Верховного Суду

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судового рішення здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірка правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (ч. 1 ст. 341 КАС України).

Як убачається з матеріалів справи та правильно установлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач, стверджуючи, що внаслідок прийняття НКРЕКП постанови від 14 серпня 2018 року № 847 (в редакції постанови від 18 вересня 2018 року № 1025) про вилучення із структури встановленого для нього тарифу грошових коштів у сумі 206 480,78 тис. грн (без ПДВ) відбулося зменшення тарифів, що використовувалися ним для здійснення ліцензованої господарської діяльності, що, в свою чергу, побавило його гарантованого законом права на відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на здійснення ліцензованої діяльності та призвело до зменшення рівня його доходу, звернувся до суду з позовом до НКРЕКП про визнання протиправною вказаної постанови (справа № 640/2802/19).

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 визнано протиправною постанову НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у частині вилучення з тарифу на розподіл та постачання електричної енергії суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови. При цьому, постановою Верховного Суду від 19 липня 2022 року залишено без змін постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19.

Водночас судами попередніх інстанцій установлено, що пунктом 3 постанови НКРЕКП від 11 грудня 2018 року № 1834 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», яка набрала чинності з 01 січня 2019 року, було визнано нечинною постанову НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (зі змінами).

Таким чином, станом на час прийняття Окружним адміністративним судом міста Києва та Шостим апеляційним адміністративним судом рішень у справі № 640/2802/19 постанова НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) уже була нечинною, тому суд лише визнав її протиправною та не скасував її.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з твердженням судів попередніх інстанцій про те, що внаслідок прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 02 червня 2020 року у справі № 640/2802/19 про визнання протиправною постанови НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025) у частині вилучення з тарифу на розподіл та постачання електричної енергії суми 206 480,78 тис. грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови, не відбулось відновлення для позивача становища, яке існувало до прийняття вказаної постанови НКРЕКП, оскільки повернення до структури тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії, встановлених для ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», вилучених протиправною постановою НКРЕКП у розмірі 206 480,78 тис. грн (без ПДВ) не відбулося.

Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неправильне застосування норм матеріального права (частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», частин друга, третя статті 3 Закону № 1540-VІІІ, частин першої статті 7 Закону № 2019-VIII, частини другої статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення»), якщо відсутній висновок Верховного Суду про те, що станом на час прийняття оскаржуваних судових рішень вже наявне судове рішення, яке захистило права позивача у той спосіб, що був ним обраний, і в разі невиконання його з боку НКРЕКП позивач може звернутись до органів виконавчої служби з метою його примусового виконання, а також наявності у НКРЕКП повноважень на державне регулювання тарифів та необхідності встановлення НКРЕКП виключно економічно обґрунтованого тарифу.

Що стосується аргументів скаржника щодо необхідності застосування позивачем статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням того, що станом на час прийняття оскаржуваних рішення та постанови вже наявне судове рішення, яке захистило права позивача у той спосіб, що був ним обраний, і в разі невиконання його з боку НКРЕКП позивач може звернутись до органів виконавчої служби з метою його примусового виконання, то колегія суддів уважає такі доводи відповідача безпідставними з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Так, у справі № 640/2802/19 Шостим апеляційним адміністративним судом постановою від 02 червня 2020 року визнано протиправною постанову НКРЕКП від 14 серпня 2018 року № 847 (у редакції постанови НКРЕКП від 18 вересня 2018 року № 1025 «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»), в частині вилучення з тарифу на розподіл та постачання електричної енергії суми у розмірі 206 480, 78 грн (без ПДВ), яка вказана в додатку до постанови.

Отже, згадана постанова суду не підлягає примусовому виконанню у порядку, визначеному Законом № 1404-VIII, оскільки у її резолютивній частині відсутні будь-які зобов`язання, покладені на відповідача щодо повернення неправомірно вилученої з тарифу на розподіл та постачання електричної енергії суми у розмірі 206 480,78 грн, а тому й відсутні підстави для видачі виконавчого листа та, відповідно, звернення до органів виконавчої служби для виконання цього судового рішення.

Стосовно посилання скаржника на незастосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до указаних правовідносин, а саме: частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», частини першої статті 7 Закону України «Про ринок електричної енергії», частини другої статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (з урахуванням наявності у НКРЕКП повноважень на державне регулювання тарифів та необхідності встановлення НКРЕКП виключно економічно обґрунтованого тарифу), то колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки ці норми законодавства регламентують загальні положення щодо форми діяльності, завдань відповідача як суб`єкта владних повноважень в аспекті державного регулювання тарифів на послуги з передачі та розподілу електричної енергії, та не наділяють його правом вилучати кошти з тарифів суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг. При цьому, повноваження НКРЕКП обмежені переліком, визначеним частиною першою статті 17 Закону № 1540-VІІІ, серед яких відсутні повноваження на виключення з тарифу коштів.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 483, фіксована ціна на електричну енергію для побутових споживачів установлюється Кабінетом Міністрів України та визначається Додатком 3 до цього Положення.

Таким чином, виконання НКРЕКП судового рішення у цій справі не може вплинути на тариф для населення (побутових споживачів), оскільки тариф для такої категорії споживачів установлюється не НКРЕКП, а Кабінетом Міністрів України, при цьому рівень тарифів є фіксованим, і їх числове значення не залежить від тарифу на розподіл електричної енергії.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд уважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у цій справі постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення, переглянуті судом касаційної інстанції в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення судів попередніх інстанцій, то, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

О. Р. Радишевська