Справа № 260/375/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/375/22 пров. № А/857/15062/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кушик Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 260/375/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКТЕКС" до Закарпатської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,

місце ухвалення судового рішення м.Ужгород
Розгляд справи здійснено за правиламизагального позовного провадження
суддя у І інстанціїС.Є. Гаврилко
дата складання повного тексту рішення05.10.2022

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

25 січня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного звернулося Товариство з обмежено відповідальністю "ЛКТЕКС" (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 35, ) з позовом до Закарпатської митниці ДМС (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Собранецька, 20, ), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2021/000089/1 від 12.11.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2021/000032 від 12.11.2021 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року задоволено позов Товариства з обмежено відповідальністю "ЛКТЕКС».

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2021/000089/1 від 12 листопада 2021 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2021/000032 від 12 листопада 2021 року.

Стягнуто з Закарпатської митниці ДМС України (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Собранецька, 20, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмежено відповідальністю "ЛКТЕКС" (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 35, ) судовий збір у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) грн.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року стягнуто з Закарпатської митниці ДМС України (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Собранецька, 20, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмежено відповідальністю "ЛКТЕКС" (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Фединця Олександра, будинок 35, ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 260/375/22, в якій просить їх скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову та присудженні судових витрат відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що рішення про коригування митної вартості № UА305000/2021/000089/1 від 12 листопада 2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2021/000032 від 12 листопада 2021 року митним органом прийняті з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки в документах, які надано декларантом до митного оформлення разом з митною декларацією № UA305130/2021/033358, містяться розбіжності, а надані Товариством документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари. Зокрема вказує, що у наданих до митного оформлення документах були відсутні відомості щодо пункту поставки товару, а сплачена позивачем ціна щодо транспортування товару до митної території України є такою, що не відповідає ціновій політиці. Окрім того вказує, що заявлена позивачем ціна товару при митному оформленні не відповідає рівню цін за якими здійснювалося розмитнення товару за попередніми поставками від вказаного продавця.

Отже, у зв`язку з тим, що в наданих декларантом до митного органу документах містилися розбіжності, а також з урахуванням ненадання декларантом до митного органу витребуваних документів, митницею правомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та позивач повідомлені за допомогою електронних засобів зв`язку, шляхом надіслання повістки та ухвал на електронну адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Учасники справи в судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 вересня 2021 року № 09-09 року між TOB "ЛКТЕКС" (Покупець) та компанією EASTEUROTEX KFT (4624 Tiszabezded, 081/36 hrsz. Hungary) (Постачальник) укладено Контракт № 69 про поставку свіжих вживаного текстилю та взуття (далі по тексту - Контракт) (а.с.а.с. 17-25).

Перевезення вантажу відбувалося автомобільним транспортом на підставі договору №1-21 про комплекс послуг з організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом від 14 вересня 2021 року, укладеного між TOB "ЛКТЕКС" та ФОП ОСОБА_1 (а.с.а.с. 33-38).

Місцем завантаження та здійснення процедур із митного оформлення товару (Експорт) було визначено - Tiszabezded (Тисабездед, Угорщина), відповідно до довідки про транспортні витрати № 34 від 11 листопада 2021 року, яка видана ФОП ОСОБА_1 (а.с. 30).

12 листопада 2021 року позивачем до митного оформлення було задекларовано за митною декларацією № UA305130/2021/033358 товари: одяг та додаткові речі до одягу, що були у користуванні, для подальшого використання, не сортований, дезінфікований, з текстильних матеріалів (Second Hand) - 3-ї категорії. Ступінь зношеності не перевищує 30%, вага нетто 11900 кг; вироби, що були у використанні; взуття вживане дезінфіковане, несортоване (до 30% зносу) - 3-ї категорії, вага нетто - 955кг; вироби, що були у використанні: постільна білизна, тюлі, скатертини та інші текстильні вироби, вживані, дезинфіковані, несортовані (до 30% зносу) - 3-ї категорії, вага нетто - 577 кг. Обсяг партії товару - 13432 кг нетто, заявлена за першим (основним) методом митна вартість товару - 162059,13 грн, у тому числі фактурна вартість (є однаковою для всіх товарів і становить 0,40 євро/кг) - 5384 євро (або 161059,13 грн) та транспортні витрати за межами митної території України - 1000 грн (а.с.а.с. 45-47).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією № UA305130/2021/033358 подано наступні документи, які підтверджують числові значення митної декларації: контракт № 09-09 від 09 вересня 2021 року (а.с.а.с. 17-27), сертифікат про дезінфекцію (а.с. 28), експертний висновок № К-221 від 15 вересня 2021 року (а.с. 29), довідку про транспортні витрати № 34 від 11 листопада 2021 року (а.с. 30), товаро-транспорту накладну СМR № 2021111 від 11 листопада 2021 року (а.с. 31), інвойс № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 32), договір перевезення № 1-21 від 14 вересня 2021 року (а.с.а.с. 33-38), акт проведення огляду товару від 12 листопада 2021 року (а.с. 39), пакувальний лист № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 40), сертифікацію № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 41), експортна декларація 21НU721000291Е7D19 від 11 листопада 2021 року (а.с. 54), платіжне доручення № 1 від 02 грудня 2021 року (а.с. 53).

На підставі поданих позивачем документів митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2021/000089/1 від 12 листопада 2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2021/000032 від 12 листопада 2021 року (а.с. 48-50).

У графі 33 вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що "В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, встановлено, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана з наступних причин: у поданих декларантом до митного оформлення документах, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій статті 53 МКУ, відсутні всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарі; невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості; неподання декларантом додаткових документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до умов, наведених у частині третій статті 55 МКУ. Надані декларантом до митного оформлення документа містять розбіжності та не мають всіх відомостей щодо ціни, що була фактично оплачена за товар, а також всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: Пунктом 4.1 контракту передбачено, що товар поставляться на умовах РСА відповідно до правил Інкотермс-2020, при цьому пункт поставки не вказано, у рахунку- фактурі вказано "РСА згідно Інкотермс" і також пункт поставки не вказано, що суперечить вимогам правил Інкотермс в частині застосування умови поставки РСА, для якої зазначення пункту поставки є визначальним, оскільки саме там здійснюється перехід ризиків від продавця до покупця і від цього пункту укладається договір на перевезення товарів. Також, пунктом 5.1 контракту передбачено, що про перехід ризиків до покупця у відповідності до Інкотермс-2020, пункти поставки (переходу ризиків) також не вказано. Тим не менше, в митній декларації заявлені умови поставки товару РСА з указаним пунктом Tiszabezded, що попередніми документами (контрактом та рахунком- фактурою) не узгоджено. Неповні відомості щодо умов поставки (які не конкретизовані) товару викликають обґрунтований сумнів у достовірності як заявлених складових митної вартості так безпосередньо ціни, фактично сплачена чи підлягає сплаті на таких договірних умовах; Відповідно до автотранспортної накладної перевізником товару с український підприємець. Згідно з вимогами умови поставки FСА, покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого пункту відправлення. Вказаний договір про перевезення товару покупцем укладено та копію надано до митного оформлення. Зокрема, у пункті 6.1 договору про перевезення передбачено, що договірна сума вартості перевезення зазначається у заявці перед початком кожного окремої поставки, однак вказана заявка до митного оформлення не подана (а договір на перевезення таку інформацію не містить). Відповідно до пункту б частини другої ст.53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість товару, є транспорті (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Натомість, до митного оформлення надано довідку перевізника довільної форми про витрати на перевезення товарів. При цьому, в своїй довідці перевізником розподіллено витрати в сумі 3000 грн наступним чином: від міста Tiszabezded, до митного кордону України - 1000 грн та від кордону до міста Ужгород-2000 грн. Зважаючи на вкрай низьку вартість перевезення до кордону (1000 грн), яка економічно не може перекрити фактичні витрат перевізника на здійснення міжнародного перевезення вантажу такого обсягу навіть на мінімальну відстань (дозволи, пальне, супутні витрати тощо) надана довідка викликає сумнів у своїй дійсності та потребує додаткового підтвердження. 3. Вантаж є таким, що був у використанні, імпортуються товари різних категорій (одяг, взуття, текстиль), при цьому, фактурна вартість всіх товарів є однаковою. Інформація, яка підтверджує стан товару, зазначена тільки в додатку до контракту та інвойсі (ступінь зношеності не перевищує 30%), при цьому висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, не надавались. Також, необхідно визначити той факт, що заявлений рівень митної вартості (0,403 євро/кг) товару є значно меншим рівня митної вартості попередніх митних оформлень таких товарів (1,27-1,28- євро/кг) від того ж продавця товару EASTEUROTEX KFT, що на тлі наявних розбіжностей також виникає сумнів у достовірності заявленої митної вартості оцінюваних товарів. Відповідно до ст. 53 митним органом було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: - документи, що містять відомості про вартість про вартість перевезення оцінюваного товару (заявка, рахунок тощо); - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;- інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. Також, відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Запитувані додаткові документи декларантом надано не було, право на проведення консультації з митним органом відповідно до частини 5 ст.55 МКУ декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. Метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положень частини другої ст.58 МКУ, оскільки в наданих до митного оформлення документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 26 (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МКУ. Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів. Відповідно до ст. 64 МКУ, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (САТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. При визначені числового значення митної вартості товарів за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо митної вартості попередніх оформлень аналогічних товарів на ідентичних комерційних умовах, оформлених за наступними митними деклараціями: Товари 1,2,3 визначена митна вартість 1,28 євро/кг (МД № UА А305130/2021/28679 від 09.10.2021, UА 305130/2021/27758 від 01.10.2021. UА 305130/2021/29445 від 16.10.2021) ".

Не погоджуючись із зазначеними вище рішенням про коригування митної вартості №UА305000/2021/000089/1 від 12 листопада 2021 року та відмовою в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА305000/2021/000032 від 12 листопада 2021 року, позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи вбачається, що разом з митною декларацією позивач на підтвердження задекларованої ним митної вартості надав відповідачу: контракт № 09-09 від 09 вересня 2021 року (а.с.а.с. 17-27), сертифікат про дезінфекцію (а.с. 28), експертний висновок № К-221 від 15 вересня 2021 року (а.с. 29), довідку про транспортні витрати № 34 від 11 листопада 2021 року (а.с. 30), товаро-транспорту накладну СМR № 2021111 від 11 листопада 2021 року (а.с. 31), інвойс № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 32), договір перевезення № 1-21 від 14 вересня 2021 року (а.с.а.с. 33-38), акт проведення огляду товару від 12 листопада 2021 року (а.с. 39), пакувальний лист № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 40) сертифікацію № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 41), експортна декларація 21НU721000291Е7D19 від 11 листопада 2021 року (а.с. 54), платіжне доручення № 1 від 02 грудня 2021 року (а.с. 53).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту 1 частиною 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

При цьому, як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Натомість, як слідує із змісту пояснень сторін митним органом направлено декларанту вимогу, у якій запропоновано декларанту надати наступні документи:

1) рахунок фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, як встановлено судом митний орган не направив позивачу або його уповноваженій особі письмового повідомлення, у якому було конкретизовано причин, за яких митна вартість не може бути визнана на підставі поданих декларантом документів. Відповідач не повідомив позивача про конкретно виявлені недоліки наданих документів, для підтвердження числових значень митної вартості, не зазначив яких саме документів, даних або відомостей не вистачає для підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору.

Такі дії митного органу не відповідають приписам п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не повідомлено позивача в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, приведені протиправні дії та в деякій мірі і бездіяльність митного органу, які передували прийняттю оскаржуваному рішенню фактично призвели до порушення законодавчо закріпленого постулату, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо прийняття суб`єктом владних обґрунтованих рішень з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отож, саме ці вище перелічені випадки і є правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості.

Із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що в якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач зазначив: у зв`язку з відсутністю інформації про умови поставки відповідно до правил Інкотермс-2020; необхідністю додаткового підтвердження вартості перевезення вантажу; фактурна вартість всіх товарів (одяг, взуття, текстиль), які постачаються однакова; відсутність інформації, яка підтверджує стан товару (ступінь зношеності); рівень митної вартості (0,403 євро/кг) товару є значно меншим рівня митної вартості попередніх митних оформлень таких товарів (1,27-1,28- євро/кг) від того ж продавця товару EASTEUROTEX KFT; наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо митної вартості попередніх оформлень аналогічних товарів на ідентичних комерційних умовах, оформлених за наступними митними деклараціями.

Надаючи правову оцінку вказаним підставам, які визначені позивачем колегія суддів зазначає, що між позивачем та угорською компанією EASTEUROTEX KFT 09 вересня 2021 року укладено контракт № 09-09, який зокрема, передбачає (пункт 4.1), що при відвантаженні Товару автотранспортом, товар поставляється на умовах FСА (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС-2020). Пунктом 5.1. цього ж контракту передбачено, що право власності, а також ризики по втраті і пошкодженню товару переходять до Покупця у відповідності до ІНКОТЕРМС- 2020. Пунктом 7.1. цього ж контракту передбачено, що Продавець при поставці товару повинен надати всі документи, котрі необхідні для експорту (а.с.а.с. 17-27).

Відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2020 FCA (Free Carrier) франко-перевізник передбачає, що відвантаження продавцем товару здійснюється за місцем, що належить продавцеві (наприклад, його склад, фабрика, магазин). Витрати по навантаженню на транспортний засіб несе продавець, а витрати по транспортуванню та вивантаженню товару є обов`язком покупця. Поставка є такою, що відбулася у момент, коли продавець за місцем, що йому належить завантажив товар на транспорт, зазначеному покупцем перевізникові або іншій особі.

Відтак, визначена у контракті № 09-09 від 09 вересня 2021 року (з урахуванням додатків до нього та інвойсу № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року) вартість товару, є такою що визначена сторонами з урахуванням витрат продавця з поставки позивачу указаного товару за місцем, що належить продавцеві.

З матеріалів справи слідує, що перевезення вантажу відбувалося автомобільним транспортом на підставі Договору № 1-21 про комплекс послуг з організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом від 14 вересня 2021 року, укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_1 (а.с.а.с. 33-38).

Відповідно до СМR (міжнародна товаро- транспортна накладна) №2021111 від 11 листопада 2021 року (а.с. 31 т.1) місцем завантаження та здійснення процедур із митного оформлення товару (Експорт) було визначено - Tiszabezded (Тисабездед, Угорщина), що також підтверджується довідкою про транспортні витрати № 34 від 11 листопада 2021 року, яка видана ФОП ОСОБА_1 (а.с. 30), та експортною декларацією, яка видана митними органами Угорщини № 21НU721000291Е7D19 від 11 листопада 2021 року (а.с. 54).

Таким чином, позивачем належним чином підтверджено умови поставки товару зазначеного у митній декларації № UA305130/2021/033358.

Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються вартості перевезення товару до митної території України, то колегія суддів зазначає, що сторони є вільними у своїх договірних правовідносинах в тому числі і при формуванні цінової політики на послуги з перевезення вантажів.

Вартість витрат понесених позивачем перевезення товару підтверджується договором № 1-21 про комплекс послуг з організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом від 14 вересня 2021 року (а.с.а.с. 33-38), копією платіжного доручення № 3 від 15 листопада 2021 року відповідно до якого позивачем здійснено оплату послуг з перевезення ОСОБА_1 (а.с.а.с. 55), довідкою про транспортні витрати № 34 від 11 листопада 2021 року, у яких були передбачені всі істотні умови у тому числі оплата вартості перевезення.

Щодо відсутності письмової форми заявки на перевезення вантажу, то судом встановлено, що пунктом 3.1. вказаного договору № 1-21 від 14 вересня 2021 року (а.с.а.с. 33-38) передбачено надання послуг в тому рахунку і на підставі заявки, яка надійшла за допомогою засобів мобільного зв`язку (CMC, телеграм, месенджер, вайбер - номер якого вказується у реквізитах), не пізніше одного дня до терміну надання автотранспорту виконавцем. У разі термінового перевезення Замовник, за згодою Виконавця, подає Заявку того ж дня. Отож, відсутність письмової заявки на перевезення вантажу, ніяким чином не впливає на вартість витрат по такому перевезенню, а відповідно і митну вартість товару.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, які стосуються аналізу відомостей щодо цінової інформації з приводу вартості послуг з перевезення, позаяк приведена цінова інформація є лише підставою для поглибленої перевірки та не може бути окремою підставою для коригування митної вартості.

Також колегія суддів зазначає, що митний орган не урахував можливості перевізника одночасно забезпечувати перевезення декількох вантажів у великогабаритних транспортних засобах за заявками різних суб`єктів господарювання, що значно впливає на вартість транспортних послуг у сторону їх пониження. Проте, вказані обставини залишились поза увагою відповідача. Окрім того відповідач не встановив маршруту, відстані названого перевезення, фактичного обсягу мінімальної вартості таких послуг з перевезення та не підтвердив належними доказами на підставі, яких можливо було б стверджувати про необґрунтоване заниження вартості транспортних послуг.

Також колегія суддів зазначає, що митним законодавством не визначено форму для доказів, які повинні підтверджувати розмір витрат на перевезення товару (ів), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом підтвердження розміру витрат на перевезення товарів.

Судом також відхиляються твердження відповідача щодо відсутності інформації, яка підтверджує стан товару (ступінь зношеності), слід зазначити, що ступінь зносу імпортованого товару був вказаний у додатку № 1 до основного контракту від 09 вересня 2021 року (а.с. 26, 27), сертифікаті про дезінфекцію (а.с. 28), пакувальному листу № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 40), сертифікації № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 41) та інвойсі № ТХ 2021/00095 від 11 листопада 2021 року (а.с. 32), однак відповідачем при здіймання митного оформлення не було враховано вказані документи, що підтверджують ступінь зносу імпортованого товару.

Як наслідок, колегія суддів приходить до переконання, що приведені відповідачем доводи є безпідставними та такими, що не впливають на визначену сторонами вартість товару, а відтак не можуть бути підставою для коригування митної вартості названого товару.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.

Частиною 2 статті 55 МК України визначено вимоги, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема:

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 Митного Кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 64 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним метод (ст. 60 МКУ). При визначені числового значення митної вартості товарів за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо митної вартості попередніх оформлень аналогічних товарів на ідентичних комерційних умовах, оформлених за наступними митними деклараціями: Товари 1,2,3 визначена митна вартість 1,28 євро/кг (МД № UА А305130/2021/28679 від 09.10.2021, UА 305130/2021/27758 від 01.10.2021. UА 305130/2021/29445 від 16.10.2021)".

Згідно частини 3-7 ст. 60 МК України при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.

Незважаючи на приведені висновки суду першої інстанції, відповідач подаючи апеляційну скаргу не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом (ст. 60 МКУ) ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску товарів, довготривалості договірних зв`язків, тощо.

Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.

Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.

Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати ВМД, які була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.

В ході подання та розгляду апеляційної скарги відповідач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість була найменшою вартістю і вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів та відповідно картка відмови є необґрунтованою, а відповідач не довів правомірності свої рішень з питань визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються додаткового судового рішення, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛКТЕКС" та адвокатським об`єднанням "СД Груп" 12 листопада 2022 року укладений договір про надання правової допомоги №196-11 (а.с.а.с. 165-167).

21 вересня 2022 ро між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛКТЕКС" та адвокатським об`єднанням "СД Груп" складений та підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 (а.с. 169).

Із вказаного акту вбачається, що Адвокатське об`єднання передало (надало), а Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛКТЕКС" прийнято (отримано) правова (правнича допомога), загальною вартістю в сумі 12000 без ПДВ.

Відповідно до детального опису наданих послуг (розрахунок витрат) від 22 вересня 2022 року, під час розгляду даної справи Адвокатським об`єднанням "СД Груп" було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛКТЕКС" наступні послуги (виконані роботи) (а.с. 175): складання, відправлення адвокатського запиту та отримання доказів та матеріалів від Закарпатської митниці; вивчення обставин справи, збирання та оцінка доказів; формування та визначення стратегії захисту інтернів Клієнта; підготовка, оформлення та подання до суду позовної заяви; підготовка, оформлення та подання до суду Заяви про усунення недоліків позовної заяви; підготовка, оформлення та подання до суду заперечення на відзив; участь у судовому засіданні 03.06.2022 р, відкладення розгляду справи відбулось у, зв`язку з неявкою представника відповідача, у той час як адвокат витратив час на прибуття до суду, очікування засідання; участь у судовому засіданні 19.09.2022 року, та представництво інтересів клієнта протягом 1,5 (півтора) години; участь у судовому засіданні 18.07.2022 року, та представництво інтересів клієнта протягом 1 (однієї) години; підготовка, оформлення та подання до суду заяв і про розподіл судових витрат з додатками.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до д п.6 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності належать справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із п. 24 ч.1 ст. 4 КАС України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений Законом «Про Державний бюджет України на 2022 рік», становив 2481 грн.

Відтак, рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує суму 248000 грн (2481х100) є таким, що відноситься до справ незначної складності.

Відповідно до заяви про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 70) рішення про коригування митної вартості та картка відмови стосувалася визначення митних платежів у розмірі 92 855,21 грн., що в свою чергу вказує, що обумовлене справа є справою незначної складності.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно надано правову оцінку обставинам справи та положенням національного законодавства щодо не співмірності заявлених до відшкодування витрат ураховуючи незначну складність цієї категорії справи та наявність усталеної правової позиції у таких справах у зв`язку із чим зменшено розмір витрат про професійну правничу допомогу, яким підлягає відшкодуванню позивачу відповідачами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 260/375/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції в тому числі і справі віднесених до незначної складності визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 08 грудня 2022 року