Справа № 640/15065/22
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року м. Київ № 640/15065/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - позивач, Фонд) з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - відповідач, Шевченківський ВДВС), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенка О.В. від 23.08.2022 ВП №67706621 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваної постанови, оскільки позивачем (боржник) у виконавчому провадженні №67706621 були подані листи, що містили відомості про поважні причини невиконання судового рішення, а також заяви про відкладення провадження виконавчих дій на підставі ст.ст. 32, 38 Закону України «Про виконавче провадження», з додаванням відповідних доказів. Однак державним виконавцем зазначені листи та заяви Фонду безпідставно не були враховані при вирішенні питання щодо можливості боржником реально виконати рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі №640/15065/22 за вказаним позовом, призначено судове засідання у справі, а також встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву разом з витребуваними копіями матеріалів виконавчого провадження.

Копія зазначеної ухвали суду була отримана уповноваженими представниками сторін, про що свідчать наявні у суду звіти про доставку електронних листів до зареєстрованих електронних кабінетів сторін у підсистемі «Електронний суд» системи ЄСІТС.

На виконання вимог цієї ухвали суду відповідач надіслав суду сканкопію матеріалів виконавчого провадження №67706621, разом із клопотанням від 06.10.2022. При цьому, у встановлений судом строк відповідач відзив на позов до суду не подав.

У призначене судове засідання сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, та жодних клопотань (заяв) про відкладення розгляду справи до суду не подали.

На підставі викладеного та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом було ухвалено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані представниками сторін документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко О.В. від 01.12.2021 відкрито виконавче провадження №67706621 з примусового виконання виконавчого листа №826/1336/17, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 20.09.2021 про: «зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб таким вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 за договором №3423 від 01.04.2016 банківського рахунку фізичної особи на суму 95 21,44 грн.

Даною постановою від 01.12.2021 державний виконавець зобов`язав боржника виконати виконавчий документ протягом 10-ти робочих днів.

31.12.2021 до Шевченківського ВДВС надійшли листи Фонду від 17.12.2021 за №60-17367/21 «Про неможливість виконання судового рішення та відкладення провадження виконавчих дій» і №60-17368/21 «Про відкладення провадження виконавчих дій (оскаржено)», у тексті яких:

- боржник з посиланням на обставину внесення 02.10.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису №128000175 про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «КБ «Хрещатик» як юридичної особи, тобто обставини ліквідації банку, просив орган державної виконавчої служби врахувати наведену обставину як таку, що перешкоджає проведенню виконавчих дій та свідчить про відсутність у боржника виконати рішення суду, а тому відповідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про відкладення провадження виконавчих дій;

- боржник з посиланням на обставини подання Фондом апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №826/1336/17 та залишення такої апеляційної скарги без руху згідно ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 просив орган державної виконавчої служби врахувати наведені обставини як такі, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, а тому відповідно ст.ст. 32, 38 Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про відкладення провадження виконавчих дій.

18.01.2022 на адресу Шевченківського ВДВС надійшов лист Фонду вих. №60-455/22 від 13.01.2022 з клопотанням зупинити провадження виконавчих дій у зв`язку із відкриттям Шостим апеляційним адміністративним судом апеляційного провадження у справі №826/1336/17 за скаргою Фонду на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021

В подальшому, 23.06.2022 Фонд звернувся до Шевченківського ВДВС із листом від 22.06.2022 вих. №60-5587/22 «Про відкладення провадження виконавчих дій», де боржник з посиланням в т.ч. на обставину набранням чинності 25.03.2022 Положення про виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб засобами автоматизованої системи виплат судових рішень на користь вкладників щодо стягнення гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку, вкладникам якого припинено або завершено виплати, та/або пов`язаних з таким стягненням інших сум (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.02.2022 №87, просив державного виконавця винести постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання рішення суду у справі №826/1336/17. При цьому, у тексті цього листа Фонд акцентував увагу на тому, що саме даним Положенням був створений правовий механізм для добровільного виконання судових рішень на користь вкладників неплатоспроможних банків, ліквідація яких завершена та виплати за якими закінчено в силу ч. 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З посиланням на зміст п.п. 4, 9, 10 і 11 Положення представник Фонду підсумував, що задля отримання коштів стягувачем мають бути подані заява та документи, необхідні для внесення інформації про вкладника до автоматизованої системи виплат, з метою його ідентифікації та верифікації, а також надання доступу для отримання грошових коштів через банки-агенти Фонду. При цьому, зі змісту положень п. 1, 9 розд. VI Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, вбачається, що механізм отримання коштів стягувачем за судовим рішенням передбачає вчинення дій не лише Фондом, а передусім стягувачем. У контексті з наведеним Фонд зазначив, що він не володіє необхідною та достатньою інформацією про стягувачів, оскільки відомості про них, які вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», від Уповноваженої особи в порядку ст. 27 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передавались, а вся документація банку передана на зберігання до Національного банку України в порядку ст. 52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, на переконання представника Фонду відсутність у період до 25.03.2022 правового механізму та водночас пасивна поведінка стягувача (заявника) свідчить про поважність причин невиконання Фондом судового рішення.

23.08.2022 головним державним виконавцем Лисенко О.В. в рамках виконавчого провадження №67706621 винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої відповідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання боржником (Фондом гарантування вкладів фізичних осіб) вимог виконавчого документу на боржника був накладений штраф у сумі 5 100,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами першою та другою ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Поряд з цим, слід врахувати те, що умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали (зокрема, надані відповідачем матеріали виконавчого провадження) суд встановив, що головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко О.В. винесено постанову від 01.12.2021 про відкриття виконавчого провадження №67706621 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2021 №826/1336/17, відповідно до якого Фонд (як боржника) зобов`язано вчинити певні дії на користь стягувача - ОСОБА_1 .

В подальшому, 23.08.2022 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко О.В. в рамках цього ж виконавчого провадження винесено постанову про накладення штрафу на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк в розмірі 5 100 грн., надано 10-ть робочих днів для повторного виконання рішення боржником та попереджено останнього про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Між тим, у період з дня відкриття виконавчого провадження та до дня прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, Фонд (боржник) звернувся до державного виконавця із трьома заявами про відкладення проведення виконавчих дій та з однією заявою про зупинення проведення виконавчих дій в порядку ст.ст. 32, 38 Закону України «Про виконавче провадження».

У контексті з наведеним суд враховує те, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 38 зазначеного Закону виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Поряд з цим, нормами ч. 1 і 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Аналіз наведених норм Закону дає суду підстави для висновків, що задоволення заяв сторони виконавчого провадження про відкладення проведення виконавчих дій чи про зупинення виконавчих дій є правом, а не обов`язком державного виконавця. Разом з тим, державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду мають бути вжиті заходи для розгляду в установлені законом строки заяв сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхніх клопотань.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем на вимогу суду матеріалів виконавчого провадження, подані боржником 31.12.2012, 18.01.2022 та 23.06.2022 заяви про відкладення проведення виконавчих дій та про зупинення проведення виконавчих дій не були ані розглянуті державним виконавцем по суті, ані повернуті заявнику як такі, що були оформлені з недоліками.

Між тим, вказані заяви боржника в силу положень п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» підлягали вирішенню відповідачем, оскільки подання таких заяв передувало розгляду питання щодо наявності підстав для накладення штрафу за невиконання рішення суду. Також у текстах заяв про відкладення проведення виконавчих дій та про зупинення проведення виконавчих дій боржник посилався на ряд обставин, які вважав поважними підставами невиконання рішення суду, та такими, що пов`язані із підставами для відкладення (зупинення) виконавчих дій. В даному випадку державним виконавцем не було надано жодної оцінки таким підставам, які позивач вважає поважними причинами не виконання рішення суду у встановлений відповідачем строк (оскільки протилежного зі змісту постанови про накладення штрафу не вбачається встановити).

Отже, надаючи правову оцінку правомірності дій державного виконавцю щодо винесення оскаржуваної постанови від 23.08.2022 про накладення штрафу ВП №67706621 суд дійшов висновку про їх протиправність, оскільки попередньо державним виконавцем не були розглянути по суті отримані від боржника заяви (клопотання) про відкладення проведення виконавчих дій та про зупинення проведення виконавчих дій та, як наслідок, не були прийнятті рішення за результатами розгляду таких заяв в порядку ст. 32, 38 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку із наведеним висновком суд погоджується із обгрунтованістю посилань позивача на протиправність самої постанови від 23.08.2022 про накладення штрафу ВП №67706621.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення від 28.09.2022 №4191, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб під час звернення до суду з цим адміністративним позовом сплатив судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. З огляду на обсяг заявлених та задоволених за результатами розгляду по суті позову вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача зазначені витрати по оплаті судового збору повністю.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 246, 268 - 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко О.В. від 23.08.2022 про накладення штрафу, винесену в рамках виконавчого провадження №67706621.

Стягнути на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок