Справа № 577/5108/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 р.Справа № 577/5108/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північної митниці Державної митної служби України на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Ярмак О.М., вулиця Садова, 8, м. Конотоп, Сумська область, 41600, повний текст складено 24.09.2021 року у справі № 577/5108/20

за позовом ОСОБА_1

до Північної митниці Державної митної служби України

про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Північної митниці Державної митної служби України, в якому просив суд:

- скасувати постанову в.о. начальника Північної митниці Державної митної служби України Кашперова І.В. в справі про порушення митних правил № 0784/10200/20 від 10 грудня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2021 року у справі № 577/5108/20 позов задоволено.

Скасовано постанову в.о. начальника Північної митниці Державної митної служби України Кашперова Ігоря Володимировича в справі про порушення митних правил № 0784/10200/20 від 10 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України та закрито справу за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Стягнуто з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2021 року у справі № 577/5108/20 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що на позивача, як на особу, що подає митну декларацію покладено обов`язок здійснити всі дії для встановлення року виробництва транспортного засобу. Однак, незважаючи на встановлений порядок визначення року виготовлення транспортного засобу, позивачем при підготовці та поданні митної декларації було взято до уваги дані графи «дата першої реєстрації» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому було зазначено 2007 рік, та не зазначено рік виробництва транспортного засобу, яким є 2005 рік.

Посилаючись на те, що неправильне зазначення позивачем у митній декларації року виготовлення транспортного засобу було встановлено працівниками митної служби раніше та самостійно ніж позивачем було надано висновок експертного дослідження, та першочергового звернення щодо відкликання митної декларації, скаржник вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України була ухвалена правомірно.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02 жовтня 2020 року між ТОВ комерційно-виробнича фірма «Марс» в особі директора Кота О.І. та ОСОБА_2 був укладений договір-доручення № 25 (про надання митно-брокерських послуг), відповідно до якого директор ТОВ КВФ «Марс» Кот О.І. брав на себе зобов`язання вчинити від імені, за рахунок і за дорученням ОСОБА_2 операції з митного оформлення та декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України (а.с.13-14).

07 жовтня 2020 року директором ТОВ КВФ «Марс» Котом О.І. до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України була подана на оформлення митна декларація ІМ40ДЕ № UA102300/2020/001560 у митному режимі «імпорт» на товар, в якій, в пункті 31 було зазначено опис товару: легковий автомобіль марки «HYUNDAI MOTOR», який був у використанні, модель «TUCSON», рік виготовлення - 2007, модельний рік 2005, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1975 смЗ, тип двигуна-бензиновий, потужність - 104 кВт, номер двигуна відсутні дані, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння 5. Кількість товару 1 штука.

Одержувачем товару зазначений ОСОБА_3 , особою відповідальною за фінансове врегулювання ОСОБА_4 (а.с. 12).

Зазначена митна декларація у базу даних митниці внесена 07 жовтня 2020 року о10 год. 37 хв. (а.с. 23).

До митної декларації також були приєднані: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30 листопада 2015 року, в якому зазначена дата першої реєстрації автомобіля - 25 липня 2007 року (а.с.18-19); купча, в якій зазначена дата 25 липня 2007 року (а.с. 20): транзитний технічний паспорт, відповідно до якого датою першої реєстрації автомобіля є 25 липня 2007 року (а.с. 21).

07 жовтня 2020 року о 12 год. 51 хв. 09 сек. позивач від головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України Філісюк Н.М. отримав пропозицію застосувати резервний метод визначення митної вартості та оформити автомобіль за митною вартість 3000 євро. Від вказаної пропозиції позивач відмовився. У своїй відповіді на вказаний лист позивач зазначив, що ним особисто як декларантом отримана інформація, про те, що рік виготовлення автомобіля 2005 рік. Про вказаний факт було терміново повідомлено митницю та направлена заява про відкликання митної декларації із зазначенням причини та довідкою експерта № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року. Заява на відкликання митної декларації була отримана митницею 07 жовтня 2020 року о 15 год. 26 хв. 30 сек. (а.с. 23).

07 жовтня 2020 року о 15 год. 12 хв. 33 хв. позивачем направлена заява про відкликання митної декларації № UA102300/2020/001560 з посиланням на довідку експерта № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року (а.с. 24).

07 жовтня 2020 року о 15 год. 26 хв. 30 сек. до позивача надійшло звернення в.о. начальника митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України Лісового В.Л. про надання довідки експерта № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року, та повідомлення про час одержання експертного висновку, а також причини відкликання митної декларації.

У своїй відповіді на вказаний лист позивач повідомив, що після подання митної декларації у нього виникли сумніви щодо року виготовлення автомобіля, а тому він звернувся до Сумського експертно-криміналістичного центру де йому повідомили, що автомобіль виготовлений й у 2005 році. Документи, які підтверджують вказаний факт йому були надані лише о 15 год. 10 хв. (а.с. 26).

07 жовтня 2020 року о 15 год. 47 хв. 54 сек. позивачем від в.о. начальника митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України Лісового В.Л. одержано повідомлення про те, що за інформацією, отриманою від управління забезпечення протидії митним порушенням Північної митниці Держмитслужби України встановлено, що календарний рік виготовлення транспортного засобу, який зазначений у митній декларації 2007 рік не відповідає фактичному. Під час роз шифровки VIN-коду встановлено, що календарний рік виготовлення автомобіля 2005 рік (дата виготовлення 31 травня 2005 року), тобто мають місце ознаки дій, щодо зменшення акцизного податку при ввезенні товарів, тобто ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 485 МК України (а.с. 27).

07 жовтня 2020 року о 16 год. 11 хв. 41 сек. позивачем до митного органу направлений висновок експерта № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року (а.с. 28).

07 жовтня 2020 року о 17 год. 09 хв. 14 сек. позивачем від в.о. начальника митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України Лісового В.Л. одержано повідомлення про те, що у зв`язку із надходженням доповнення до заяви про відкликання митної декларації та висновку експертного дослідження № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року, рішення про надання (ненадання) дозволу на відкликання митної декларації буде прийнято після надання додаткових документів, які підтверджують мину вартість товарів (а.с. 29).

09 жовтня 2020 року позивачем від головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України Філісюк Н.М. отримане повідомлення з пропозицією застосувати резервний метод визначення вартості товару та оформити товар за митною вартістю, яка складає 2 300 евро (а.с. 30).

09 жовтня 2020 року позивачем подана нова митна декларація № UA, в якій у зазначенні опису товару зазначено: легковий автомобіль марки «HYUNDAI MOTOR», який був у використанні, модель «TUCSON», рік виготовлення - 2005, модельний рік 2005 (а.с. 34), та проведена доплата за митне оформлення товару (а.с. 34, 35).

08 жовтня 2020 року головним державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України Філісюк Н.М. у відношенні позивача складений протокол про порушення митних правил № 0784/10200/20 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, згідно із яким, директор ТОВ КВФ «Марс» Кот О.І. у митній декларації ІМ40ДЕ № UA102300/2020/001560, яка була подана ним 07 жовтня 2020 року до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України на товар - легковий автомобіль марки «HYUNDAI MOTOR», який був у використанні, модель «TUCSON», модельний рік 2005, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1975 см3, тип двигуна-бензиновий, потужність - 104 кВт, номер двигуна відсутні дані, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння 5, рік виготовлення вказаного автомобіля був зазначений як 2007 рік, в той час як роком виготовлення вказаного транспортного засобу є 2005 рік. Зазначено, що таким чином, директор ТОВ КВФ «Марс» ОСОБА_1 вчинив дії, направлені на ухилення від сплати митних платежів на суму 7 935 грн 28 коп (а.с. 70-71).

10 грудня 2020 року в.о. начальника Північної митниці Державної митної служби України Кашперовим І.В винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0784/10200/20, відповідно до якої позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300% суми митних платежів, що становить 23 805 грн. 84 коп. (а.с. 72-74).

За змістом вказаної постанови, 07 жовтня 2020 року при здійсненні митного оформлення директор ТОВ КВФ «Марс» ОСОБА_1 до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України подав митну декларацію ІМ40ДЕ № UA102300/2020/001560 для здійснення митного оформлення товару - легкового автомобіля «HYUNDAI MOTOR», модель «TUCSON», номер кузову НОМЕР_3 , в якій повідомив неправдиві відомості щодо року випуску автомобіля, зазначивши рік випуску автомобіля 2007, в той час як роком випуску вказаного автомобіля є 2005 рік, що в свою чергу призвело до вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів в розмірі 7 935 грн 28 коп (а.с. 72-74).

Не погодившись з вищевказаною постановою про притягнення позивача до адміністративності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 487 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно з ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до положень ст. 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 352 МК України визначено перелік матеріалів, які можуть бути використані посадовими особами митних органів під час проведення перевірок, зокрема: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Також відповідно до положень ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За змістом ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Частиною 1 ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 485 МК України, порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Диспозиція ст. 485 МК України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Тобто, наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

За змістом вищевказаної статті, в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Колегія суддів зазначає, що порядок переміщення транспортного засобу через митний контроль врегульовано Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими Наказом Державної митної служби України 17.11.2005 № 1118 (далі - Правила).

Визначення календарного і модельного років виготовлення та першої реєстрації і терміну перебування в користуванні транспортного засобу (ТЗ) врегульовано пунктом 8 Правил.

У відповідності до п. 8 Правил закріплено, що якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуваннi, визначити за його iдентифiкацiйним номером неможливо, то за основу береться рiк виготовлення, визначений за його iдентифiкацiйним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрацiї ТЗ. Датою першої реєстрацiї ТЗ, який перебував у користуваннi, є дата, зазначена в спецiальнiй графi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю), наприклад, паспорта нiмецького зразка, або дата видачi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю). У разi неможливостi визначення року виготовлення ТЗ за iдентифiкацiйним номером роком виготовлення вважати рiк, що значиться в реєстрацiйних i технiчних документах на ТЗ. Датою початку користування ТЗ, що були в користуваннi та ввозяться на митну територiю України, уважається дата першої реєстрацiї ТЗ, визначена в реєстрацiйних документах, якi виданi уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати цi ТЗ на постiйнiй основi.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм належним доказом дати виготовлення автомобіля, який був у користуваннi та ввозиться на митну територію України, є дата його першої реєстрацiї, вказана в реєстрацiйних документах, виданих уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена.

В провину позивачу ставиться заявлення в митній декларації ІМ40ДЕ № UA102300/2020/001560, яка ним була подана до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Конотоп» Північної митниці Держмитслужби України 07 жовтня 2020 року недостовірних відомостей щодо року випуску транспортного засобу марки «HYUNDAI MOTOR», який був у використанні, модель «TUCSON», модельний рік 2005, ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1975 смЗ, тип двигуна-бензиновий, потужність - 104 кВт, номер двигуна - немає даних, тип кузова універсал, а саме невірного року виготовлення транспортного засобу, а саме зазначення 2007 рік, в той час як вказаний автомобіль був виготовлений 31 травня 2005 року.

Колегія суддів враховує, що як встановлено з матеріалів справи, при поданні позивачем вищевказаної митної декларації, до неї були додані: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30 листопада 2015 року, в якому зазначена дата першої реєстрації автомобіля - 25 липня 2007 року (а.с.18-19); купча, в якій зазначена дата 25 липня 2007 року (а.с. 20): транзитний технічний паспорт, відповідно до якого датою першої реєстрації автомобіля є 25 липня 2007 року (а.с. 21).

Позивачем зазначено, а відповідачем не спростовано, що окрім вищезазначених поданих до митного органу документів, будь-які інші документи з яких вбачався б рік виготовлення вищевказаного транспортного засобу 2005 р. у нього були відсутні, та надаючи вищевказану митну декларацію, в графі «дата першої реєстрації» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ним було зазначено саме 2007 рік згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30 листопада 2015 року, в якому дата першої реєстрації автомобіля зазначена - 25 липня 2007 року.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, у день подання позивачем митної декларації 07 жовтня 2020 року, позивачем до митного органу був направлений висновок експерта № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року із відомостями про те, що роком виготовлення автомобіля є 2005 рік (а.с. 28), а також подана заява про відкликання митної декларації № UA102300/2020/001560 з посиланням на експертний висновок № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року (а.с. 24).

З приводу встановлених у цій справі обставин колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно ст. 489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. ст. 458, 489 МК України, ст. ст. 9-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Як було зазначено вище, за змістом ст. 485 МК України склад порушення, передбаченого цією статтею обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 року у справі № 607/1866/17 та у справі № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно зі ст. 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи докази доводять, що під час митного оформлення транспортного засобу позивач, визначаючи рік випуску транспортного засобу діяв добросовісно, без умислу заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості.

Позивачем були пред`явлені до митного оформлення передбачені законом, чинні документи з яких не вбачався рік виготовлення транспортного засобу 2005 р., та надаючи митну декларацію, в графі «дата першої реєстрації» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ним було зазначено 25 липня 2007 року, як дата першої реєстрації автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. При цьому у день подання митної декларації 07 жовтня 2020 року, позивачем до митного органу був направлений самостійно одержаний висновок експерта № 19/5942/2177 від 07 жовтня 2020 року із відомостями про те, що роком виготовлення автомобіля є 2005 рік, а також подана заява про відкликання митної декларації з посиланням на експертний висновок.

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, свідчить про відсутність в діях позивача прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач володіє спеціальними знаннями в галузі митної справи, а тому умисно зазначив у декларації неправильний рік виготовлення автомобіля, колегія суддів не приймає з огляду на їх необґрунтованість та недоведеність жодними доказами.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2021 року у справі № 577/5108/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський