Справа № 280/3379/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3379/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької митниці

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року (суддя Конишева О.В., повний текст рішення складено 08.08.2022) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух України»

до Запорізької митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух України» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 24.12.2021 № UА112020/2021/000005/2.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух України», Україна (Покупець) та Changxing Zhcngxin Textiles Co., Ltd., Китайська Народна Республіка (Продавець) укладено Контракт від 09.12.2020 № 07-12/20, за умовами якого Продавець зобов`язується виробити та поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію тканину. Ціна товару розуміється на умовах СІР-Василівка (Україна) відповідно до Incoterms 2010. Орієнтована сума контракту складає 36560,72 доларів США. Умови оплати: 30% передоплати протягом 10 днів від дати рахунка-проформи, що є підставою для початку виробництва товару. Остаточна оплата здійснюється після готовності товару до відвантаження, після надання продавцем копії коносамента протягом 10 робочих днів. Строк поставки 40 днів після 100% оплати.

Згідно з Інвойсом № 7-08/21 від 17.09.2021 Продавець розрахував до сплати Покупцю загальну суму за виготовлення товару 36560,72 доларів США.

Для здійснення митного оформлення товару «Тканини вибивні полотняного переплетіння, повністю виготовлені з комплексних текстурованих синтетичних (поліефірних) ниток. Поверхнева щільність становить не менше 75г/м2. Не ворсові, не мають покриття, просочення, дублювання, які сприймаються неозброєним оком. Комерційна назва: Вибивна тканина 220 см 100% пе (поліестер) мікрофибра, з вибивним малюнком, поверхнева щільність 75г/м2, 65287м. пог., 143631,40 м2».

Позивачем було подано до митного органу митну декларацію № UА 112020/2021/000661 від 24.12.2021.

Митна вартість імпортованих товарів була заявлена декларантом за ціною Контракту.

Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару було надано (графа 44): Сертифікат якості від 17.09.2021; Пакувальний лист від 17.09.2021; Рахунок-фактура (iнвойс) № 7-08/21 від 17.09.2021; Коносамент № SHLD2108Е014 від 19.09.2021; Автотранспортна накладна № 4074 від 23.12.2021; Сертифікат про походження товару № 21C3305A0245/00028 від 21.12.2021; Страховий поліс № ANAJA9924221Q016016I від 19.09.2021; Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 07-12/20 від 09.12.2020; Висновок № -0203 від 22.03.2021.

Під час митного контролю митний орган дійшов висновку, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. А саме, декларантом не надано до митного оформлення рахунок-проформу та банківські платіжні документи щодо сплати за товар. В поданому до митного оформлення інвойсі від 17.09.2021 № 7-08/21 не зазначено банківські реквізити, відповідно до яких здійснюється оплата товару. Також в поданому до митного оформлення інвойсі від 30.07.2021 № 02-06/29 зазначено вартість страхування та доставки товару, суми яких документально не підтверджено. В поданому до митного оформлення страховому полісі від 19.09.2021 № ANAJA9924221Q016016I зазначено «As per Invoice No.», що в перекладі означає «відповідно до рахунка», але реквізити інвойсу (від загальної вартості за інвойсом залежить розмір страхової суми в цілому) не зазначено. При цьому, документи, які підтверджують вартість страхування до митного оформлення та які мають вплив на правильність визначення митної вартості, декларантом не надано.

З огляду на виявлені розбіжності митний орган запропонував декларанту усунути такі розбіжності та надати всі наявні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивачем 24.12.2021 було надано до митного органу додаткові документи: Лист від 24.12.2021 № 2412/21-01; Оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за 01.12.2021-24.12.2021; Платіжні доручення в іноземній валюті та банківських металах від 23.12.2020 № 100JBKLKC на суму 2554,40 дол. США, від 12.05.2021 № 21 на суму 7500 дол. США, від 09.06.2021 № 24 на суму 10000 дол. США, від 17.12.2021 № 70 на суму 6506,32 дол. США, від 20.12.2021 №71 на суму 10000 дол. США.

Також декларант повідомив про відсутність документу «проформа-інвойс», адже рахунок про оплату товару був включений продавцем до інвойсу, який містить посилання на Контракт та відображає банківські реквізити продавця.

Митний орган встановив, що оборотно-сальдова відомість не завірена належним чином відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, згідно з додатково наданими платіжними дорученнями в іноземній валюті та банківських металах загальна сума складає 36560,72 USD. Натомість відповідно до п.3.2 Контракту від 09.12.2021 № 07-12/20 передбачені два етапи умов оплати передоплата згідно з рахунком-проформою у розмірі 30% від загальної суми, які сплачуються протягом 10 днів, та кінцева оплата, яка проводиться після готовності товару до відвантаження, після пред`явлення продавцем копії коносаменту, протягом 10 днів. Митний орган зауважив, що 30% від вартості поставки становить 10968,216 дол. США, натомість жодне з наданих платіжних доручень таку суму не містить, що не відповідає умовам оплати та не дає можливість ідентифікувати оплату за поставлений товар. В графі «Призначення платежу» наявні посилання лише на реквізити контракту, при цьому відсутнє посилання на проформу-інвойс та не надано такий документ, тоді як про його складання безпосередньо вказуєься у Контракті від 09.12.2021 № 07-12/20.

Також митний орган зауважив, що декларантом не подано копії декларації країни відправлення, що унеможливлює перевірку ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним органам Китаю при вивезенні.

Після опрацювання всіх наданих документів відповідач дійшов висновку, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме не подано декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 Митного кодексу України, у поданих документах відсутні всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, а також вартість складових (страхування, доставка товару), що були включені до ціни товару.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем прийнято рішення № UA112020/2021/000005/2 від 24.12.2021 про коригування митної вартості товарів.

Товар був випущений у вільний обіг згідно з митною декларацією № UA112020/2021/000664 від 24.12.2021.

Незгода позивача з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 в адміністративній справі № 803/667/17, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Митний орган на підтвердження обґрунтованості прийнятих рішень зазначає, що в порушення вимог Податкового кодексу України позивачем не було подано разом з митною декларацією платіжних доручень на підтвердження повної оплати за поставлений товар.

Натомість суд апеляційної інстанції звертає увагу, що всі платіжні доручення на загальну суму Контракту були надані додатково на запит митного органу. При цьому Митний кодекс не містить застережень щодо неможливості подання таких документів додатково в процесі проведення процедури митного оформлення товару.

Також виходять за межі владних повноважень митного органу перевірка виконання умов контракту в частині повноти та своєчасності здійснення оплати за товар. Відсутність платіжного доручення на суму 30% від загальної вартості Контракту не свідчать про не проведення відповідної оплати з огляду на подання декларантом платіжних доручень, які сумарно підтверджують 100% оплату товару на момент його постачання.

Також, за висновком суду апеляційної інстанції, формальним є посилання відповідача на не подання до митного оформлення проформи-інвойса, адже всі вихідні дані, які може містити такий документ, були включені до основного інвойсу, що також не суперечить чинному законодавству.

Крім того, не менш формальним є довід апелянта про те, що оборотно-сальдова відомість не завірена належним чином відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», адже останнім не доведено, що такий недолік ставить під сумнів інформацію, викладену у названому документі.

Щодо неподання позивачем документів на підтвердження вартості страхування та доставки товару, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що товар поставлявся на умовах СІР-Василівка (Україна), згідно з якими саме на продавця покладається обов`язок несення витрати на перевезення та страхування товару.

Також суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованим висновок відповідача про необхідність подання до митного оформлення декларації країни відправлення, оскільки такий документ не входить до переліку обов`язкових відповідно до норм Митного кодексу України.

Доводи апелянта, що будь-яка легальна експортно-імпортна операція у Китаї супроводжується оформленням у митному відношенні та декларуванні товарів, що ввозяться або вивозяться, як то передбачено маніфестом ГТУ КНР N 52 2008 року, не впливає на обов`язок декларанта подання до митного оформлення декларації країни відправлення, адже такі складові, як ціна товару, вага, кількість, найменування товару визначаються у Контракті та товаро-супровідних документах, які були надані позивачем до митного оформлення товару.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару після отримання від позивача додаткових документів.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити всі складові митної вартості товару та які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Первинні документи, які були подані позивачем до митного органу, є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують достовірність наданої інформації. Відтак у відповідача були відсутні підстави для коригування митної вартості товару та прийняття оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Рішення суду ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року в адміністративній справі № 280/3379/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 08 грудня 2022 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 грудня 2022 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова