Справа № 580/3678/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3678/21 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення відповідача №83 від 11.05.2021 щодо встановлення позивачу з 17.04.2021 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди без зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини періоду навчання за денною формою в Національній академії внутрішніх справ України, періоду роботи на посаді слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області, періоду роботи в галузі права на посаді помічника-стажиста прокурора м. Умані, періоду роботи на посадах помічника і старшого помічника прокурора м. Умані;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, крім вже врахованого періоду роботи безпосередньо на посаді судді, половину періоду навчання за денною формою в Національній академії внутрішніх справ України з 15.08.1995 по 26.06.1999, період роботи на посаді слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області з 27.07.1999 по 28.12.1999, період роботи в галузі права на посаді помічника-стажиста прокурора м. Умані з 28.12.1999 по 26.03.2000, період роботи на посадах помічника і старшого помічника прокурора м. Умані 27.03.2000 по 03.08.2009, та здійснити з 17.04.2021 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56% суддівської винагороди з урахуванням вже виплачених сум коштів відповідного періоду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення відповідача №83 від 11 травня 2021 року щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди з 17 квітня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50% від розміру суддівської винагороди і 6 відсотків щомісячного довічного грошового утримання за 3 роки понад 20 років роботи на посаді судді та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17 квітня 2021 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, в частині мотивувальної та резолютивної частини рішення, оскільки судом першої інстанції помилково ототожнено поняття довічного грошового утримання судді у відставці та грошового утримання судді.

Крім того, апелянтом вказується на необхідність стягнення на його користь судового збору у повному розмірі.

Також, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. При цьому, відсоток збільшується на 2 % за кожний повний рік роботи саме на посаді судді, а не на прирівняних посадах.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом ухвалено продовжити апеляційний розгляд даної справи на розумний термін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Указом Президента України від 22.06.2009 №465/2009 ОСОБА_1 призначений строком на п`ять років на посаду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області та з 04.08.2009 приступив до виконання обов`язків судді.

Згідно з Указом Президента України від 29.12.2017 № 444/2017 позивач призначений суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06.04.2021 №771/0/15-21 позивача звільнено з посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно довідки Національної академії внутрішніх справ від 17.05.2021 №46/01-1444 позивач проходив навчання в Національній академії внутрішніх справ з 15.08.1995 по 26.06.1999.

Згідно послужного списку позивач працював на посаді слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області з 27.07.1999 по 28.12.1999.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач в період:

28.12.1991 - 26.03.2000 працював на посаді помічника-стажиста прокурора м. Умані;

27.03.2000 - 03.08.2009 працював помічником прокурора, старшим помічником прокурорам. Умані;

04.08.2009 - 16.04.2021 працював на посаді судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 19.04.2021 №01.33/27/21 стаж роботи позивача на посаді судді станом на 16.04.2021 складає 23 роки 7 місяців 22 дні та включає стаж роботи на посадах слідчого, помічника-стажиста прокурора, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, судді і половину навчання у Національній академії внутрішніх справ.

З 17.04.2021 позивач перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, нараховане у розмірі 50% від суддівської винагороди.

Згідно з розрахунком стажу роботи позивача, здійсненим відповідачем при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, загальний страховий стаж позивача складає 25 років 4 місяці 16 днів, стаж роботи на посаді судді 11 років 8 місяців 13 днів.

13.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди, починаючи з 17.04.2021.

Відповідач листом від 24.05.2021 №3205-3184/к-03/8-2300/21 повідомив позивача, що його стаж, який дає право на відставку судді, становить 23 роки 7 місяців 23 дні., однак стаж роботи на посаді судді становить 11 років 8 місяців 12 днів, отже відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 50%. Законодавчі підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання з 17.04.2021 у розмірі 56% відсутні.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до основного Закону України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Приписи ч. 6 ст. 47 і п. 8 ч. 4 ст. 48 Конституції України регламентують, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 92 основного Закону України статус суддів визначається виключно законами України. Крім того, щодо суддів у ч. 2 ст. 127 Конституції України окремо визначено вимоги щодо несумісності. Так, відповідно до положень цієї статті професійні судді не можуть належати до політичних партій і профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої.

За рахунок заборони займатися іншою оплачуваною роботою суддям установлюються належні умови матеріального та соціально-побутового забезпечення.

Конституційний статус судді передбачає, у тому числі, що надання судді в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), який діяв на дату звільнення позивача з посади судді.

Згідно ч. 1 ст. 116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частина 1 статті 137 Закону №1402-VIII передбачає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абз. 4 п. 34 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Зазначена позиція щодо визначення стажу роботи судді також відповідає нормам Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VІІІ, яким доповнено пункт 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» абзацом четвертим наступного змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки позивач обраний на посаду судді до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», за ним зберігається право визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день його обрання.

Позивач призначений на посаду судді 04.08.2009, отже на день його призначення діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-Х11 (далі - Закон №2862-Х11).

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону №2862-Х11 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції чинній на червень 1997 року, у Генеральній прокуратурі України, прокуратурі Автономної Республіки Крим є старші слідчі в особливо важливих справах і слідчі в особливо важливих справах; у прокуратурах областей, міст та інших прирівняних до них прокуратурах можуть бути слідчі в особливо важливих справах і старші слідчі; у районних, міжрайонних, міських - старші слідчі і слідчі. Слідчі прокуратури провадять попереднє слідство у справах про діяння, що містять ознаки злочину, віднесені законом до їх підслідності, а також в інших справах, переданих їм прокурором.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 69 Закону №1402-VIII на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Згідно з ч. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Верховний Суд у рішенні від 03.07.2019 року №9901/140/19, зазначив, що право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2862-ХІІ на день їх обрання.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що внесені до статті 137 закону №1402 зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30 травня 2019 року у справі №11-1481за18).

Частиною першою статті 7 закону №2862-ХІІ, яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді вперше, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 справа № 9901/805/18 сформовано правовий висновок, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Тобто, до стажу роботи позивача, який дає право на відставку має бути врахований стаж його роботи у галузі права в межах 3-річного строку, на посаді помічника-стажиста прокурора м. Умань.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону №1402-V111 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, спеціальний стаж роботи позивача на посаді судді з врахуванням періодів роботи та навчання, які підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи судді, складає 23 роки 7 місяці 22 дні і ця обставина не є спірною.

Отже розмір щомісячного грошового утримання позивача підлягає нарахуванню у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди та 6 відсотків грошового утримання судді за кожний рік роботи понад 20 років, всього за 3 повних роки, з 17.04.2021.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до хибних висновків, що щомісячне довічне грошове утримання судді розраховується як 50% від розміру суддівської винагороди, а відсотки за стаж роботи понад 20 років визначаються як відсотків від щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 56% від розміру суддівської винагороди, з урахуванням трьох років понад 20 років роботи на посаді судді та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17 квітня 2021 року.

Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області , що надбавка призначається за час роботи понад 20 років суто на посаді судді, оскільки стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 592/3694/17.

Враховуючи зазначене відмова у нарахуванні відсотків за три роки понад 20 років на посаді судді є протиправною.

судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини рішення висновок суду щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення позивачу пенсії на підставі частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня його звернення із відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року змінити в мотивувальній та резолютивній частинах.

Викласти пункт другий резолютивної частини наступним чином:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 56% від розміру суддівської винагороди, за 3 роки понад 20 років роботи на посаді судді та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17 квітня 2021 року.»

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 07.12.2022)