Справа № 280/2355/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2355/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника відповідача: Полубан С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року, (суддя суду першої інстанції О.О. Прасов), прийняте в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні, вадміністративній справі №280/2355/22 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку, -

в с т а н о в и в :

14 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.07.2021 по 07.02.2022 у розмірі 235257,88 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивач з 29.09.2003 до 18.03.2021 року працював в органах прокуратури України на різних прокурорсько-слідчих посадах. Наказом №464к від 18.03.2021 позивача звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 19.03.2021. Не погоджуючись з вказаним наказом та з рішенням Десятої кадрової комісії позивач звернувся до суду. 14.07.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі та окрім іншого стягнуто на користь позивача з Запорізької обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.03.2021 по 13.07.2021 у розмірі 125032,16 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачами було подано апеляційну скаргу. 02.02.2022 постановою Третього апеляційного суду апеляційні скарги задоволено частково. Отже, 02.02.2022 рішення суду по справі №280/2836/21 набрало законної сили. У подальшому, позивача поновили на посаді з 07.02.2022, що підтверджується Наказом №78к від 07.02.2022. Проте, на сьогодні відповідач має заборгованість перед позивачем в частині середнього заробітну за час вимушеного прогулу з 15.07.2021 до моменту поновлення на роботі, тобто з моменту винесення рішення першої інстанції де, зокрема було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2021 (день звільнення) по 13.07.2021 (день винесення рішення першої інстанції) по день фактичного поновлення на посаді позивача, а саме 07.02.2022. У зв`язку з вказаними обставинами, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.07.2021 по 07.02.2022. Згідно з довідкою про доходи від 13.07.2021 за №21-655вих-21 середня заробітна плата позивача за останні два повні календарні місяці роботи складає 23032,22 грн., кількість робочих днів у січні-лютому 2021 року - 14 дні, а тому середньоденна заробітна плата - 1645,16 грн. Отже суд у своєму рішенні чітко вирахував середньоденну заробітну плату позивачу з якої було обраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу. Враховуючи визначену судом суму робиться аналогічний розрахунок за спірний період: кількість робочих днів у періоді - 143 дні; середньоденна заробітна плата - 1645,16 грн.; 143 х 1645,16 грн. = 235257,88 грн. Оскільки позивач мав бути поновлений на роботі на підставі судового рішення з 15.07.2021 й мав працювати, йому мала нараховуватися заробітна плата за даний час, проте в силу невиконання відповідачем такого судового рішення в частині поновлення позивача на роботі, продовжував існувати стан вимушеного прогулу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15.07.2021 до 06.02.2022 включно в розмірі 233612 грн. 72 коп. В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №280/2836/21 задоволено позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Десятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування наказу, рішення комісії, зобов`язання вчинити певні дії. В частині поновлення позивача та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 32903,20 грн. рішення суду допущено до негайного виконання. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Запорізької обласної прокуратури задоволено частково. Негайне виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №280/2836/21 призвело б до порушення вимог законодавства щодо реформування органів прокуратури та проходження прокурорами атестації. Поновлення позивача, який не пройшов атестацію, на посаді в органах прокуратури, усупереч конституційному принципу рівності громадян надало б йому привілеї перед прокурорами, які успішно пройшли атестацію. Системний аналіз положень ст.ст.21, 24 КЗпП України вказує на те, що працівник не може бути допущений до роботи без видання уповноваженою особою відповідного наказу, необхідною умовою (підставою) для видання якого є його письмова заява. Така заява не тільки підтверджує волевиявлення на продовження роботи, але й свідчить про зобов`язання працівника виконувати роботу, визначену трудовою угодою, з дотриманням внутрішнього службового розпорядку, а уповноважена особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання передбаченої трудовим договором роботи. Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 04.02.2022 за №75к позивача поновлено на посаді першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3. Тобто, позивач обіймає посаду першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3. Таким чином, Запорізькою обласною прокуратурою вжито заходів до виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді. З боку обласної прокуратури відсутня відмова виконувати рішення суду та умисел, спрямований на такі дії чи бездіяльність. В той час як позивач на спростування цього жодних належних та допустимих доказів не надав. Ураховуючи зазначене, Запорізькою обласною прокуратурою вжито заходів до виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді, затримка виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №280/2836/21 допущена не з вини Запорізької обласної прокуратури.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року визнано протиправним та скасовано рішення Десятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих №1 від 15.01.2021 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації. Визнано першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_1 таким, що успішно пройшов атестацію. Визнано протиправним та скасовано накази керівника Запорізької обласної прокуратури №415к від 18.03.2021 та №436к від 22.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області та органів Запорізької обласної прокуратури, на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 22.03.2021. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області та органах Запорізької обласної прокуратури з 23.03.2021. Зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру прийняти рішення щодо переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора відповідно до п.18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.03.2021 по 13.07.2021 у розмірі 125032,16 грн. (сто двадцять п`ять тисяч тридцять дві гривні шістнадцять копійок) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. В частині поновлення ОСОБА_1 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 32903,20 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот три гривні двадцять копійок) допущено до негайного виконання.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №280/2836/21 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі №280/2836/21 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_1 таким, що успішно пройшов атестацію та в частині позовних вимог про зобов`язання Запорізької обласної прокуратури прийняти рішення щодо переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора відповідно до п.18 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. (а.с.22-23).

Наказом Запорізької обласної прокуратури від 07.02.2022 за №75к наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 18.03.2021 №415к та наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 22.03.2021 №436к про звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури скасовано. Поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області з 23 березня 2021 року. Підстава: рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №280/2836/21. (а.с.8).

Середній заробіток за час невиконання рішення суду в частині поновлення на роботі на користь позивача не виплачено, у зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач рішення суду в частині поновлення на роботі виконав несвоєчасно, достатніми є підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Основного закону України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина 1 ст.129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За приписами ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З урахуванням вказаних вище вимог законодавства вбачається, що відповідно до ст. 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

У п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 820/2894/16.

Встановлені обставини справи свідчать, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду про поновлення позивача на роботі прийнято судом 14.07.2021 року.

Рішення в цій частині підлягало негайному виконанню в силу приписів КАС України.

Натомість, наказ про поновлення позивача на роботі прийнято Запорізькою обласною прокуратурою лише 07.02.2022 року.

Таким чином, в силу приписів ст. 236 КЗпП України, з урахуванням позиції Верховного Суду, на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15.07.2021 року по 06.02.2022 року.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком №100.

Відповідно до пп. "з" п.1 Порядку №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Приписами абз.1-2 п.2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

Працівникам бюджетних установ і організацій, яким, відповідно до законів України, щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати можуть провадитися, якщо це передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

Суд зазначає, що відповідно до висновку про застосування норм права, наведеного у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 572/2429/15-ц щодо тлумачення ч.2 ст.235 КЗпП та п. 10 Порядку №100, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Період затримки виконання Запорізькою обласною прокуратурою рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №280/2836/21 становить з 15.07.2021 по 06.02.2022 та складає 142 робочих дні, а не 143 робочих дня, як вважає позивач.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовну та стягнення з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15.07.2021 до 06.02.2022 включно в розмірі 233612 грн. 72 коп. (233612 грн. 72 коп. = 1645,16 грн. середньоденна заробітна плата х 142 робочих днів).

Доводи відповідача з приводу того, що затримка у виконанні рішення суду мала місце не з вини відповідача, відтак з останнього не може бути стягнуто суму середнього заробітку за час затримки при звільненні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ст. 236 КЗпП України не передбачає такої підстави для стягнення суми заробітку як доведення вини відповідача у невиконанні рішення суду.

Доводи відповідача з приводу того, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду не могло бути виконане до прийняття постанови Третього апеляційного адміністративного суду, відтак відсутні підставі для стягнення на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, адже Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі. Оскільки відповідачем не було виконано рішення суду у строк встановлений Законом, для нього повинні бути застосовані наслідки передбачені ст. 236 КЗпП України незалежно від подальшого скасування рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року в адміністративній справі №280/2355/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова в повному обсязі складена 07.12.2022 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай