Справа № 420/5432/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/5432/22
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2022р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТОЛ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2022р. ТОВ «ВІТОЛ» звернулося в суд із позовом до Одеської митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати наказ за №353 від 10.11.2021р. та податкові повідомлення-рішення від 13.12.2021р. за №9, за №9.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі наказу Одеської митниці за №353 від 10.11.2021р., у листопаді 2021р. митним органом проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «ВІТОЛ» вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару «Термоелектричний холодильник переносний, у вигляді ізотермічного контейнера з вбудованим термоелектричним елементом Пєльтьє…» за МД від 19.11.2019р. за №UA500020/2019/013333. За результатами якої 19.11.2021р. складено акт перевірки за №22/7.10-19-19/32178897, у висновках якого встановлено низку порушень митного законодавства.

На підставі встановлених порушень, 13.12.2021р. митним органом прийнято податкові повідомлення-рішення: за №9 та за №9.

Позивач вважає оскаржувані рішення, якими було нараховано податкові зобов`язання, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся в суд з даним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2022р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ від 10.11.2021р..

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.12.2021р. №9, 9.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ВІТОЛ» судові витрати у розмірі 4 962грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання з`явилися та надали відповідні пояснення по суті справи та не заперечували про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням вказаного та належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в Одеської митниці не було правових підстав для збільшення сум грошових зобов`язань ТОВ «ВІТОЛ» зі сплати ПДВ з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання та мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, оскільки митний орган приймаючи ВМД віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України після сплати позивачем передбачених чинним законодавством України податків і збрів без прийняття відповідного рішення про зміну класифікації заявленого до митного оформлення товару, а тому податкові повідомлення-рішення від 13.12.2021р. за №9, за №9 прийняті відповідачем протиправно і підлягають скасуванню.

Що стосувалось правомірності та законності оскаржуваного наказу за №353 від 10.11.2021р., то суд першої інстанції виходив з того, що зазначений наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки митним органом не надано відповідних та належних доказів на підтвердження наявності законних підстав, які чітко встановлені п.1 ч.2 ст.351 МК України, для призначення спірної перевірки товариства.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на підставі наказу Одеської митниці від 10.11.2021р. за №353, в період часу з 15.11.2021р. по 17.11.2021р. митним органом проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «ВІТОЛ» вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товару «Термоелектричний холодильник переносний, у вигляді ізотермічного контейнера з вбудованим термоелектричним елементом Пєльтьє…» за МД від 19.11.2019р. за №UA500020/2019/013333.

За результатами проведеної перевірки, 19.11.2021р. митним органом складено акт перевірки за №22/7.10-19-19/32178897, у висновках якого встановлені наступні порушення вимог:

- ч.1 ст.69 МК України від 13.03.2012р. за №4495-VI, ЗУ «Про Митний тариф України» від 19.09.2013р. за №584-VII Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД ЗУ «Про Митний тариф України», в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, застосуванні при цьому заниженої ставки ввізного мита, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 19.11.2019р. за №UA500020/2019/013333 на суму 21 526,74грн.;

- п.190.1 ст.190 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 19.11.2019р. за №UA500020/2019/013333 на суму 4 305,35грн..

На підставі встановлених порушень, 13.12.2021р. митним органом прийнято податкові повідомлення-рішення за №9 та за №9.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень митного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.49 ч.1 ст.4 МК України встановлено, що пропуск товарів через митний кордон України це надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

В силу п.21 ч.1 ст.4 МК України, митна процедура це зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання. В розумінні п.29 ч.1 цієї статті митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

У відповідності до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч.1-2 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.

За правилами ч.1-5 ст.69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Як складний випадок класифікації товару розуміють випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Приписами ч.7 ст.69 МК України визначено, що рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

При цьому, термін класифікація товару для цілей розділу ІV МК України міститься в п.3 «Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012р. за №650 (надалі Порядок №650), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 2.07.2012р. за №1085/21397, та розуміється як: «визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про митний тариф України, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання ст. 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення».

Також, в п.3 розділу І Порядку №650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Положеннями п.1 та 2 розділу ІІІ Порядку №650 встановлено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до ст.69 МК України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

Приписами п.4 розділу ІІІ цього Порядку №650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності:

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних Класифікаційні рішення програми Інспектор 2006 ЄАІС. При цьому, така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів а та б абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.

У випадку, передбаченому підпунктом а абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю.

У випадку, передбаченому підпунктом б абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні.

У випадку, передбаченому підпунктами б, в абзацу четвертого цього пункту, виявлені Рішення на ідентичні або подібні (аналогічні) товари беруться до уваги.

У разі якщо заявлений товар не передбачений підпунктами а- в абзацу четвертого цього пункту, процедура контролю правильності класифікації товару здійснюється відповідно до цього Порядку.

Згідно п.5 розділу ІІІ Порядку №650, у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог ст.69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД. При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.

За правилами п.6 розділу ІІІ Порядку №650, у разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.

Отже, відсутність рішення про визначення коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

У відповідності до ч.2-4 ст.67 МК України, в УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовуються сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десяти знакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Приписами ст.67 МК України визначено, що українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

Крім того, з метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, що затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 9.06.2015р. за №401.

Відповідно до ч.1 ст.345 МК України, документальна перевірка це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Положеннями ч.2 ст.351 МК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 8.05.2018р. у справі за №808/1341/14, провадження №К/9901/7237/18.

Водночас, за правилами пп.54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

У відповідності до п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, обов`язок визначення у відношенні товару коду класифікації покладається на декларанта товару, який поставляється на митну територію України, а орган доходів і зборів має перевірити правильність класифікації товару, поданого до митного оформлення.

У разі виявлення під час митного оформлення товару порушення правил класифікації орган доходів і зборів має самостійно класифікувати такий товар.

Про зміну класифікації заявленого до митного оформлення товару орган приймає відповідне рішення, яке може бути предметом оскарження до органу вищого рівня або до суду. Повноваженнями щодо прийняття рішення про класифікацію товару орган доходів і зборів наділений і після проведення митного оформлення товару.

Судова колегія зазначає, що якщо орган ДФС, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018р. у справі за №814/978/17, адміністративне провадження №К/9901/5649/17, зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

У даному випадку, визначення суми грошових зобов`язань позивачу згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відбулось за відсутності результатів митного контролю, а також рішення компетентного органу про зміну класифікації товару, отриманих після закінчення процедури митного оформлення та випуску товару, тобто за відсутності правових підстав, всупереч вимог ч.4 та 7 ст.69 МК України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для проведення перевірки позивача в акті перевірки від 19.11.2021р.. Одеської митниці зазначено п.1 ч.2 ст.351 МК України.

Однак, в супереч положень ч.2 ст.77 КАС України представник митного органу не надав доказів на підтвердження наявності наведених у зазначеній нормі підстав, а саме: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що спірний наказ про призначення спірної перевірки є протиправним та таким, який прийнятий з порушенням чинних норм митного законодавства України, оскільки митним органом не надано відповідних та належних доказів на підтвердження наявності законних підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.351 МК України, для призначення спірної перевірки товариства.

На підставі вказаного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог товариства в частині визнання протиправним та скасування наказу за №353 від 10.11.2021р..

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна перевірка, пройшов митне оформлення.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на відсутність відповідного рішення про призначення митної вартості, зміну коду товару тощо митного органу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «ВІТОЛ» в частині визнання протиправними та незаконними податкові повідомлення-рішення від 13.12.2021р. за №9 та за №9, оскільки у митного органу дійсно не було правових підстав для збільшення сум грошових зобов`язань ТОВ «ВІТОЛ» зі сплати ПДВ з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання та мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання. При цьому, судова колегія зазначає, що митний орган приймаючи ВМД віднесла товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України після сплати позивачем передбачених чинним законодавством України податків і збрів без прийняття відповідного рішення про зміну класифікації заявленого до митного оформлення товару.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2022р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло