Справа № 280/720/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2022 року Справа № 280/720/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянув у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
17.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 14.01.2022, ОСОБА_1 (далі - позивач) до Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_2 (далі відповідач 1) та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати накази від 23.12.2021 №61о/с по особовому складу та від 31.12.2021 №326 по стройовій частині відповідача 1;

поновити позивача на військовій службі на посаді начальника їдальні (солдатської) 4 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України;

стягнути з відповідача 2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він в період з 29.03.2021 по 31.12.2021 проходив військову службу за контрактом на посаді начальника їдальні (солдатської) 4 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Наказами відповідача 1 від 23.12.2021 №61о/с по особовому складу та від 31.12.2021 №326 по стройовій службі позивача було звільнено з військової служби за пп. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту, виключено зі списків особового складу військової частини та направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач незгоден з оскаржуваними наказами, оскільки не допускав систематичних порушень. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 20.01.2022 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

02.02.2022 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову, до якої додане клопотання про витребування у відповідача доказів. Просить витребувати у відповідача:

витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.12.2021 №61о/с по особовому складу та від 31.12.2021 №326 по стройовій частині;

витяги з будь-яких письмових наказів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про притягнення позивача до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності за період з 01.07.2021 по 31.12.2021;

довідку про розмір середнього заробітку позивача за період з 01.07.2021 по 31.12.2021;

довідку про всі належні позивачу до виплати при звільненні з військової служби грошові суми, зокрема грошового забезпечення, компенсації за неотримане речове майно, за невикористану відпустку, матеріальні допомоги і т.і.

Ухвалою від 07.02.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначено без виклику (без повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).

28.03.2022 від Військової частини до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та витребувані судом документи.

Розглянувши заяву відповідача щодо розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження суд зазначає наступне.

Суд, розглянувши заяву відповідача 2, дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Дана справа не віднесена Кодексом адміністративного судочинства України до складних справ, оскільки її предмет не відповідає вимогам до складних справ, які викладені у ч. 4 ст. 12 та ч. 4 ст. 257 КАС України, навпаки, за приписами п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України ця справа віднесена до справ незначної складності.

За приписами п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням складу учасників справи, предмету позову, суддя, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, прийняв рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Порядок розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження врегульовано главою 10 КАС України.

Частиною 2 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі є незначної складності, та не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, а даний спір не належить до тих, які необхідно вирішувати в порядку загального позовного провадження.

Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що представник відповідача в клопотання не наводить обґрунтованих доводів щодо необхідності розгляду даної адміністративної справи з викликом сторін та не наводить підстав за яких позиція відповідача не може бути сформована у письмових заявах по суті справи і з додаванням до них необхідних доказів.

21.11.2022 від позивача до суду надійшла довідка про його перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 17.02.2022 по теперішній час.

Станом на день розгляду справи відзив на позов до суду не надходив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

На підставі контракту, який набрав чинності з 30.03.2021, позивач проходив військову службу на посаді начальника їдальні взводу забезпечення 4 патрульного батальйону ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_3 ), АДРЕСА_4 (військове звання штаб-сержант). Контракт було укладено строком на три роки.

Дія зазначеного контракту припинена 31.12.2021 у зв`язку зі звільненням позивача у запас ЗС України за пп. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Відповідно до відомостей службової картки позивача, з якими його було ознайомлено під особистий підпис 09.12.2021, за період проходження військової служби позивач не мав заохочень, разом з тим, мав наступні стягнення:

Усна догана командира 4 патрульного батальйону від 13.04.2021 за порушення вимог ст. 13 Статуту внутрішньої служби ЗС України;

Усна сувора догана заступника командира 4 патрульного батальйону від 26.04.2021 за неякісне виконання поставленого завдання;

Усна сувора догана т.в.о. командира частини від 31.05.2021 за запізнення на службу без поважних причин;

Усна сувора догана заступника командира 4 патрульного батальйону від 14.06.2021 за неякісне виконання поставленого завдання;

Попередження про неповну службову відповідність за наказом командира частини № 916 від 17.11.2021 за порушення ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України вчинене 23.10.2021;

Звільнення з військової служби через службову невідповідність за наказом командира частини № 982 від 09.12.2021 за порушення ст. 12 Статуту внутрішньої служби та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України.

За даними довідки про дисциплінарну практику зазначені у службовій картці позивача стягнення не зняті, крім того, зазначена інформація про неодноразове притягнення позивача до відповідальності, зокрема в 2014 році, 2018 році, в 2019 році та в 2021 році, в тому числі до адміністративної за судовими рішеннями.

Щодо обставин притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом командира частини № 916 від 17.11.2021 за матеріалами справи судом встановлено наступне.

За фактом запізнення позивача на службу 23.10.2021 наказом командира військової частини від 23.10.2021 №842 було призначене службове розслідування, за наслідками якого 12.11.2021 складений висновок.

За висновками службового розслідування встановлено вину позивача щодо прибуття 23.10.2021 на територію 4 патрульного батальйону ВЧ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наказу командира військової частини від 17.11.2021 №916, за порушення ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, позивача попереджено про неповну службову відповідність.

Постановою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.11.2021 у справі №318/2487/21 позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу.

Щодо обставин притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом командира частини № 982 від 09.12.2021 за матеріалами справи судом встановлено наступне.

За фактом складання 08.11.2021 відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, наказом командира військової частини від 08.11.2021 №881 було призначене службове розслідування, за наслідками якого 07.12.2021 складено висновок.

Висновком службового розслідування встановлено, що 08.11.2021 приблизно о 10.30 від чергового відділу поліції №1 Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області стало відомо, що 08.11.2021 близько 2.00 інспектором РПГІ СПД №1 Василівського РУП лейтенантом поліції ОСОБА_3 складено протоколи серія ААБ №253586, серія ААБ №253585 про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП стосовно позивача, який 08.11.2021 близько 02.00 годин, керуючи власним мотоциклом Kawasaki д.н. НОМЕР_4 , не зупинився на вимогу працівника поліції та в подальшому був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння позивач відмовився.

Позивач про складання протоколів про адміністративні правопорушення командування підрозділу та частини не повідомляв, про що свідчать пояснення посадових осіб командування батальйону та т.в.о. командира взводу забезпечення 4 патрульного батальйону. Своїми безвідповідальними діями позивач порушив вимоги ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини від 09.12.2021 №982 за порушення вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивачу оголошено звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Постановою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.12.2021 у справі №318/2750/21 закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Наказом командира військової частини №61 о/с від 23.12.2021 відповідно до підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із позивачем припинено (розірвано) контракт та звільнено його з військової служби у Національній гвардії України у запас Збройних Сил України (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Наказом командира військової частини № НОМЕР_5 від 28.12.2021 матеріальні цінності, які рахувалися за позивачем передані під матеріальну відповідальність головного сержанта ОСОБА_4 , визначений строк прийняття справ та посади з 29.12.2021 по 31.12.2021.

Згідно записів №2109 та №2110 в книзі доведення наказів по особовому складу та видачі особистих документів військовослужбовцям, звільненим в запас ЗС України 31.12.2021 позивачу видані військовий квиток та трудова книжка.

Наказом командира військової частини №326 від 31.12.2021 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 31.12.2021, для постановки на військовий облік направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, виплачено грошову компенсацію за невикористані 98 календарних днів додаткової відпустки та позбавлено виплати премії за грудень 2021 року.

Крім того, з наданих відповідачем до матеріалів справи документів, судом встановлено, що за наслідками засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 25.11.2021 було прийняте рішення про невідповідність позивача займаній посаді, рекомендовано звільнити позивача з лав Збройних Сил України за пп. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також судом встановлено, що 13.01.2022 особова справа позивача була направлена до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з наказами від 23.12.2021 №61 о/с та від 31.12.2021 №326, та вважаючи своє звільнення безпідставним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється:

громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;

іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч. 2 ст. 5 Закону №2232 посада штаб-сержанта, яку обіймав позивач перед звільненням, віднесена до старшого сержантського та старшинського складу.

Відповідно до приписів пп. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону №2232 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до вимог ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV (далі ДС) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно із пп. ґ, ж п. 48 ДС на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до вимог п. 96 ДС дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

За приписами п.п. 4-6 Статуту внутрішньої служби Збройних силу України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (діла СВС) повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 12 СВС визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Пунктом 228-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153), звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється в разі, коли протягом останніх шість місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України, чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.

Звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням здійснюється в разі, коли протягом останніх шість місяців служби військовослужбовця командуванням два чи більше разів не виконувалось одне або декілька із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховується для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

Пунктом 238 Положення №1153 наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення.

Порядок оформлення документів для видання наказу про звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність визначається Міністерством оборони України.

За приписами п. 12.4 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони від 10.04.2009 №170 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454) (далі Інструкція №170), звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється за підсумками атестування з виконанням вимог, визначених пунктом 228-1 Положення №1153.

Отже, судом встановлено, що протягом періоду служби позивача його шість разів було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (одна догана та три суворі догани, попередження про неповну службову відповідність (наказ від 17.11.2021 №916), звільнення з військової служби через службову невідповідність (наказ від 09.12.2021 №982). Зазначені стягнення позивачем не оскаржені (докази іншого матеріали справи не містять). А також притягнуто до адміністративної відповідальності за постановою суду від 15.11.2021 у справі №318/2487/21.

Крім того, за підсумками атестації позивача, 25.11.2022 атестаційною комісією прийняте рішення про невідповідність позивача займаній посаді.

Позивачем не спростовано вчинення ним дисциплінарного проступку, невиконання вимог ст. 12 СВС.

Твердження позивача про те, що порушення військової дисципліни, за наслідками яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не включені до переліку порушень військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану військової дисципліни, наведеного у додатку 12 до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.11.2018 №604 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2018 за №1451/32903), спростовується змістом цього переліку, відповідно до якого: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів військовослужбовцем на території військових частин (військових об`єктів) або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби (поява на території військової частини) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; порушення статутних правил несення вартової (вахтової), внутрішньої служби, патрулювання, що не спричинило тяжких наслідків; невихід військовослужбовця (крім строкової військової служби) на службу та самовільне залишення місця служби без поважних причин більше 3 годин протягом робочого дня; неналежне виконання службових обов`язків, за яке на військовослужбовця накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідність»; військове адміністративне правопорушення, за яке військовослужбовця рішенням суду притягнуто до дисциплінарної відповідальності, внесені до Переліку порушень службової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану військової дисципліни (п.п. 2, 4, 5, 6, 8 цього Переліку) (додаток 12 до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту (пункт 13 розділу III).

Посилання позивача на постанову Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 20.12.2021 у справі №318/2750/21 не спростовує факту невиконання ним вимог ст. 12 СВС.

Крім того, суд зазначає, що в даному випадку звільнення позивача з військової служби не пов`язано із вчиненням чи не вчиненням ним адміністративного правопорушення, а тому посилання на зазначене судове рішення є очевидно необґрунтованим.

Таким чином, позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, а факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження.

Щодо інших посилань позивача викладених у позові, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи всі вищенаведені в сукупності обставини справи та надані докази, командир військової частини мав об`єктивні підстави, з урахуванням характеру та обставин дисциплінарного поступку, для винесення оскаржуваних наказів.

Щодо позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що, з урахуванням встановленої судом правомірності оскаржуваних наказів, у суду відсутні правові підстави для задоволення цих позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому про відсутність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «09» грудня 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль