Справа № 140/6530/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6530/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у підприємця ОСОБА_2 з січня по листопад 2004 року; листопад-грудень 2006 року; березень, травень-липень, вересень та листопад 2007 року; травень та грудень 2008 року; січень-березень 2009 року; лютий-вересень 2017 року; січень 2018 року; з квітня 2019 по жовтень 2020 року; січень 2021 року та липень 2021 року; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з січня по листопад 2004 року; листопад-грудень 2006 року; березень, травень-липень, вересень та листопад 2007 року; травень та грудень 2008 року; січень-березень 2009 року; лютий-вересень 2017 року; січень 2018 року; з квітня 2019 по жовтень 2020 року; січень 2021 року та липень 2021 року та провести перерахунок і виплату пенсії з врахуванням даного страхового стажу та з врахуванням раніше виплаченої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 і із відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дізнався, що за періоди робити у підприємця з лютого по вересень 2017 року; січень 2018 року; з квітня 2018 року по жовтень 2020 року; січень 2021 року та липень 2021 року повністю або частково не сплачено ЄСВ, тобто не зараховано до страхового стажу 2 роки 5 місяців 25 днів.

Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії за віком з 05 січня 2013 року.

Зазначає, що звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до страхового стажу не зарахованих періодів перебування його у трудових відносинах з підприємцем ОСОБА_2 з лютого-вересень 2017 року; січень 2018 року; з квітня 2019 по жовтень 2020 року; січень 2021 року та липень 2021 року, однак відповідач листом від 06 квітня 2022 року №4000-3290/С-02/8- 0300/22 відмовив позивачу в перерахунку пенсії з врахуванням зазначеного стажу та проінформовано, що при призначенні пенсії до страхового стажу не враховано період його роботи в підприємця у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. При цьому зазначено, що зарахування даних періодів роботи до страхового стажу можливе лише при умові сплати страхових внесків роботодавцем та відображення їх у системі персоніфікованого обліку. Було повідомлено, що до страхового стажу позивача зараховано по 31 березня 2019 року 45 років 6 місяців 15 днів.

При ознайомленні з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 надану відповідачем позивач виявив, що за період з 04 жовтня 2002 року по 28 жовтня 2004 року відповідно до записів трудової книжки не зараховано 1 рік 09 місяців 09 днів страхового стажу та за період з 12 листопада 2004 року по 06 квітня 2009 року не зараховано 11 місяців 22 дні страхового стажу. За таких обставин позивач повторно звернувся до пенсійного органу про зарахування до страхового стажу період роботи у ФОП ОСОБА_2 2 роки 5 місяців 25 днів, донарахувати з 04 жовтня 2002 року по 28 жовтня 2004 року 1 рік 09 місяців 09 днів та донарахувати за період з 12 листопада 2004 року по 06 квітня 2009 року 11 місяців 22 дні.

Відповідач листом від 01 червня 2022 року №5394-4185/С-02/8- 0300/22 відмовив позивачу в перерахунку пенсії з врахуванням зазначеного стажу та проінформував, що протягом періоду з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2009 року до страхового стажу для обчислення розміру пенсії зараховано період з 01 листопада 2004 року по 30 квітня 2009 року. При цьому листопад 2004 року, листопад- грудень 2006 року, березень, травень липень, вересень, листопад 2007 року, травень та грудень 2008 року, січень-березень 2009 року зараховано пропорційно до суми фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць. Період з 01 січня 2004 року по 28 жовтня 2004 року не зараховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Разом з тим було повідомлено, що 23 травня 2022 року було проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2022 року з донарахуванням страхового стажу , який станом на 31 січня 2022 року складає 46 років 07 місяців 17 днів.

З врахуванням зазначеного, на думку позивача, сам факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача не є підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи та відмови у проведенні перерахунку пенсії, так як позивач у вказані періоди працював, що підтверджується записами трудової книжки та трудовим договором від 26 вересня 2016 року (безстроковий) з ФОП ОСОБА_2 .

З наведених підстав, ОСОБА_1 уважає такі дії пенсійного органу протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення та просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 24 жовтня 2022 року №0300-0902-7/35156, ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнало, мотивуючи тим, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV починаючи з 05 січня 2013 року.

Зазначає, що аналіз статті 24 Закону №1058-IV дає підстави вважати, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи необхідна сплата страхових внесків. Крім того, інформація про сплату внесків має бути відображена в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформація щодо сплати страхових внесків за період роботи з лютого по вересень 2017 року; січень 2018 року; з квітня 2018 року по жовтень 2020 року; січень 2021 року та липень 2021 року по громадянину ОСОБА_1 відсутня.

Страхувальником в даному випадку є ФОП ОСОБА_2 , яка є боржником зі сплати страхових внесків.

Поряд з цим, у звітності, яку подано страхувальником, відображено всю необхідну інформацію, зокрема: у липні 2021 року наявні відомості про нараховану заробітну плату та суму страхових внесків тривалістю 10 днів по громадянину ОСОБА_1

ОСОБА_1 звертався до Головного управління ПФУ у Волинській області з метою отримання інформації про наявний страховий стаж та зарахування періоду роботи з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2009 року та в приватного підприємця ОСОБА_2 з лютого по вересень 2017 року, з квітня 2019 року по жовтень 2020 року, січень 2021 року та липень 2021 року.

За результатом розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області було надано вичерпну відповідь.

Констатують, що страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-1V, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків.

Звертають увагу Суду, що з вищезазначеним правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-ІV) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону №1058-IV).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті.

З 01 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди роботи, протягом яких роботодавцем були сплачені страхові внески.

Отже, вважають, що рішення про відмову у зарахуванні даних періодів роботи винесено згідно норм чинного законодавства, а тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 24-25).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини другої, четвертої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 22).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком з 05 січня 2013 року.

Згідно рішення Головного управління ПФУ у Волинській області 34 страховий стаж становить 45 років 6 місяців 15 днів.

Позивач двічі звертався до Головного управління ПФУ у Волинській області з метою отримання інформації про наявний страховий стаж та зарахування періоду роботи з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2009 року та в приватного підприємця ОСОБА_2 з лютого по вересень 2017 року, з квітня 2019 року по жовтень 2020 року, січень 2021 року та липень 2021 року.

За результатами розгляду заяв Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача даних періодів та надано вичерпні відповіді.

Так, Відповідач листом від 01 червня 2022 року №5394-4185/С-02/8- 0300/22 відмовив позивачу в перерахунку пенсії з врахуванням зазначеного стажу та проінформував, що протягом періоду з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2009 року до страхового стажу для обчислення розміру пенсії зараховано період з 01 листопада 2004 року по 30 квітня 2009 року. При цьому листопад 2004 року, листопад- грудень 2006 року, березень, травень липень, вересень, листопад 2007 року, травень та грудень 2008 року, січень-березень 2009 року зараховано пропорційно до суми фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць. Період з 01 січня 2004 року по 28 жовтня 2004 року не зараховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Разом з тим було повідомлено, що 23 травня 2022 року проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2022 року з донарахуванням страхового стажу , який станом на 31 січня 2022 року складає 46 років 07 місяців 17 днів. При проведенні перерахунку пенсії до страховою стажу не враховано період роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з лютого по вересень 2017 року, з квітня 2019 року по жовтень 2020 року, січень 2021 року та липень 2021 року у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

На думку позивача, сам факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із його заробітної плати не є підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи та відмови у проведенні перерахунку пенсії, так як позивач у вказані періоди працював, що підтверджується записами трудової книжки та трудовим договором від 26 вересня 2016 року (безстроковий) з ФОП ОСОБА_2 .

З наведених підстав, ОСОБА_1 уважає такі дії пенсійного органу протиправними та за захистом порушених прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні відносини врегульовані Законом №1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Нормами частини другої статті 42 Закону №1058-IV визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно із частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як установлено судом, ОСОБА_1 з 05 січня 2013 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком.

У травні поточного року проведено автоматично перерахунок пенсії позивача відповідно до частини четвертої статі 42 Закону №1058-IV з 01 квітня 2022 року з донарахуванням страхового стажу, який станом на 31 січня 2022 року складає 46 років 07 місяців 17 днів.

Разом з тим при проведенні перерахунку пенсії до страховою стажу не враховано період роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з лютого по вересень 2017 року, з квітня 2019 року по жовтень 2020 року, січень 2021 року та липень 2021 року у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (частина перша статті 21 Закону №1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою, дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

На переконання суду, відсутність за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу сплати страхових внесків за вказані періоди є підставою для не зарахування таких до страхового стажу оскільки з 01 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди роботи, протягом яких роботодавцем були сплачені страхові внески.

Суд погоджується з доводами позивача, що порушення страхувальником , тобто ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені ) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.

Однак суд констатує, що згідно наданих індивідуальних відомостей про застраховану особу у оспорювані періоди позивачу не нараховувалася заробітна плата і як наслідок не були сплачені страхові внески. Зворотнього суду не доведено та в матеріалах справи відсутні письмові докази ( відомості, довідки тощо) про нарахування та виплату позивачу заробітної плати страхувальником, обов`язком якого є нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частина другої статті 17 Закону 1058-IV).

В спірному випадку, позивач не надав ні Головному управлінню Пенсійного фонду України в Волинській області, ні суду належних доказів про сплату страхових внесків за період з 01 січня 2004 року по листопад 2004 року та отриману заробітну плату і у наданих індивідуальних відомостях відсутня така інформація, а тому в Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не було підстав для зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду.

Щодо періодів, які просить зарахувати позивач до свого наявного страхового стажу , а саме листопад грудень 2006 року, березень, травень-липень, вересень та листопад 2007 року, травень та грудень 2008 року, січень-березень 2009 року суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами, у дані періоди позивачу виплачена заробітна плата і сплачено страхові внески, Крім того є наявні записи у трудовій книжці про трудову діяльність ОСОБА_1 , який працював водієм.

Відтак даний період підлягає до зарахування до страхового стажу позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач також не спростовує вимоги про зарахування вищезазначених періодів до страхового стажу.

Разом з тим, суд зазначає, що із відповіді за повторним зверненням позивача від 01 червня 2022 року №5394-185/С-02/8-0300/22 пенсійний орган зазначає наступне.

Джерелом формування системи персоніфікованого обліку Реєстру застрахованих осіб є відомості що надходять від страхувальників.

Функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюють органи Державної податкової служби України і лише до їх компетенції входить контроль за дотриманням страхувальниками вимог законодавства щодо нарахування та сплати єдиного внеску.

Отож, враховуючи викладене та на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу із системи персоніфікованого обліку протягом періоду з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2009 року до страхового стажу для обчислення розміру пенсії позивача зараховано період з 01 листопада 2004 року по 30 квітня 2009 року. При цьому листопад 2004 року, листопад- грудень 2006 року, березень, травень липень, вересень, листопад 2007 року, травень та грудень 2008 року, січень-березень 2009 року зараховано пропорційно до суми фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць.

Таким чином, дії відповідача щодо не врахування до страхового стажу період роботи з 01 січня 2004 року по 28 жовтня 2004 року та у приватного підприємця ОСОБА_2 з лютого по вересень 2017 року, з квітня 2019 року по жовтень 2020 року, січень 2021 року та липень 2021 року у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України ґрунтуються на вимогах законодавства, що регулює спірні правовідносини та узгоджуються з наведеними вище нормами чинного законодавства.

Отож, позивач не довів наявність у відповідача законодавчо визначеного обов`язку зараховувати до страхового стажу періоди, за які не нараховувалися і сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За неподання документів як органу пенсійного фонду, так і суду, в суду відсутні об`єктивні підстави для висновку про те, що відповідач неналежно здійснював облік страхових внесків позивача та необгрунтовано ненадав таку інформацію позивачу.

Суд звертає увагу позивачу про те, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до відповідача з заявою про зарахування оскаржуваних періодів до страхового стажу і перерахунку йому пенсії за віком, додавши до неї документи, які будуть підтверджувати сплату роботодавцем (страхувальником) страхових внесків до пенсійного фонду в період трудової діяльності згідно укладеного договору.

Отже, слід дійти висновку про відсутність правових підстав у відповідача щодо зарахування періоду роботи з 01 січня 2004 року по 28 жовтня 2004 року та у приватного підприємця ОСОБА_2 з лютого по вересень 2017 року, з квітня 2019 року по жовтень 2020 року, січень 2021 року та липень 2021 року до страхового стажу при здійсненні перерахунку призначеної пенсії за віком та зобов`язання останнього зарахувати цей період роботи до страхового стажу.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). Відповідачем не подано доказів понесення судових витрат у справі.

Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позову то судові витрати понесені ним по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2022 року.