Справа № 380/15517/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії позивачу як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення пенсії у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, починаючи з 19.08.2022, із врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку стажу роботи як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 05.11.1991 №1788-ХІІ;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок стажу роботи згідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 05.11.1991 №1788-ХІІ з 19.08.2022 як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час відбування покарання у засланні з 12.09.1951 по 10.07.1958 на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного режиму 1917-1991 років.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач безпідставно відмовив йому у перерахунку пенсії як реабілітованій особі в розмірі 50% відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та не здійснив пільгове обчислення стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час відбування покарання у засланні з 12.09.1951 по 10.07.1958 відповідно до статті 58 Закону №1788-XII. Для відновлення порушеного права звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 04.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідно до довідок про доставку електронного листа, до електронного кабінету ГУ ПФУ у Львівській області в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі доставлено: 01.11.2022 - позовну заяву з копіями доданих до позовної заяви документів (тобто у день надходження позову до суду) та 04.11.2022 - ухвалу від 04.11.2022 про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі без виклику сторін (тобто у день постановлення судом ухвали). Вказані документи також отримано відповідачем у паперовому варіанті 11.11.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

У відповідності до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного суду України (далі КАС України) неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України судом вирішено справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 є реабілітованою особою на підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 з поверненням конфіскованого майна або його вартості, що підтверджується довідкою Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 26.01.2004 № 4/4-60.

ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», що підтверджується посвідченням від 14 лютого 2012 року №43/4-р.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 19.08.2022 про проведення перерахунку пенсії у розмірі 50% відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій відповідно до статті 58 цього Закону.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 13.09.2022 №12739-12620/Ш-52/8-1300/22 відмовило у проведені перерахунку пенсії у розмірі 50% відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», посилаючись при цьому на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення» від 16.08.2008 № 654. Вказує, що згідно з довідкою від 26.01.2004 №4/4-60 позивач перебував на спецпоселенні як член сім`ї репресованого, тому підстав для зарахування до страхового стажу періоду перебування на спецпоселенні в потрійному розмірі немає.

Вважаючи поведінку відповідача такою, що порушує його право на перерахунок пенсії на підставі пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком та перерахунок стажу роботи у потрійному розмірі як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся в суд за його захистом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Керуючись положеннями Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та беручи до уваги резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи № 1096 (1996) щодо ліквідації спадщини колишніх комуністичних тоталітарних режимів, № 1481 (2006) від 26 січня 2006 року щодо необхідності міжнародного засудження злочинів тоталітарних комуністичних режимів, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 №962-ХІІ (далі - Закон №962-XII).

Згідно до частини першої статті 1 Закону №962-ХІІ (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) реабілітованими особами вважаються особи, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 вказаного Закону.

Відповідно до статті 1-2 Закону №962-XII, реабілітованими визнаються особи: які до 24.08.1991 були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії у формах, визначених статті 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; які до 24.08.1991 були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; стосовно яких до 24.08.1991 за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статті 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24.08.1991, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Частиною першою статті 4 Закону №962-XII передбачено поновлення реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 2.13 Порядку №22-1 за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 01.11.1991 №1788-XII (у редакції Закону України від 13.03.2018 № 2325-VIII) (далі Закон №1788-ХІІ) призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 №654 (далі Постанова №654) визначено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV (далі Закон №966-ХІV) прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини четвертої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 Постанови №654, зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Саме така позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.10.2018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі № 446/1848/16-а.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII як нормативно-правового акта вищої юридичної сили і які є пріоритетними по відношенню до підпункту 2 пункту 4 Постанови №654.

На підставі наявних у матеріалах справи документів, які є належними і допустимими доказами, судом встановлено, що ОСОБА_1 є реабілітованою особою, що підтверджується довідкою Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 26.01.2004 № 4/4-60, а не членом сім`ї реабілітованої особи, як безпідставно стверджує відповідач, та має право на підвищення призначеної пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Суд зазначає, що вказане право у позивача виникло після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 №2325-VII, тобто 05.05.2018, яким знято обмеження з переліку реабілітованих осіб, які, зокрема мають право на підвищення в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно із пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Щодо проведення перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі відповідно до вимог статті 58 Закону №1788-XII, суд зазначає таке.

Згідно до частини першої статті 6 Закону №962-ХІІ реабілітованим громадянам відповідно до цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Відповідно до положень статті 1 Закону №962-ХІІ, заслання примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця поселення.

Статтею 58 Закону №1788-ХІІ передбачено, що громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Отже, законодавством передбачено зарахування стажу перебування в засланні особі, яка була виселена на спецпоселення і в подальшому реабілітована, в потрійному розмірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 12.09.1951 по 10.07.1958 перебував у засланні на спецпоселенні в Тюменській області за рішенням Особливої Наради при МДБ СРСР по політичних мотивах як один із членів сім`ї посібника учасникам ОУН.

З огляду на наведене, період перебування позивача на спецпоселенні з 12.09.1951 по 10.07.1958 підлягає зарахуванню до стажу його роботи у потрійному розмірі, тому відповідач протиправно відмовив позивачу у проведенні відповідного перерахунку стажу його роботи як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своє поведінки, яка є предметом оскарження.

Доводи ГУ ПФУ у Львівській області про те, що позивач не є особою, яка зазнала репресій та згодом реабілітована, а є членом сім`ї осіб, яких було примусово переселено, є помилковими і спростовуються архівною довідкою від 26.01.2004 № 4/4-60, виданою Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання ОСОБА_1 реабілітованим.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що така не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону № 1788-XII, із розрахунку 50% від мінімальної пенсії за віком та перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час відбування покарання у засланні з 12.09.1951 по 10.07.1958 відповідно до вимог статті 58 Закону №1788-XII є протиправними, тому перша та третя позовні вимоги щодо оскарження таких дій підлягають задоволенню.

Друга та четверта позовні вимоги є похідними від першої та третьої позовних вимог і також підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, та здійснити перерахунок стажу роботи згідно вимог статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час відбування покарання у засланні з 12.09.1951 по 10.07.1958 на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного режиму 1917-1991 років», починаючи з 19.08.2022 (тобто з дати звернення), із врахуванням раніше виплачених сум.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 984 грн 80 к., сплаченого за квитанцією №2 від 29.09.2022.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) щодо відмови у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статі 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсій за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 код ЄДРПОУ - 13814885) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату підвищення пенсії у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, починаючи з 19.08.2022, із врахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку стажу роботи як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 код ЄДРПОУ - 13814885) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок стажу роботи згідно вимог статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII з 19.08.2022 як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час відбування покарання у засланні з 12.09.1951 по 10.07.1958 на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-ХІІ.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома