Справа № 380/1308/22
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року справа №380/1308/22
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кінологічного навчального центру (військова частина НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.11.2022 року, просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні та не нарахування та не виплату середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 14.04.2021 року по день фактичного розрахунку 14.03.2022 року.

зобов`язати нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 14.04.2021 року по день фактичного розрахунку 14.03.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що неохопленим є період затримки розрахунку із 14.04.2021 року по день фактичного розрахунку 14.03.2022 року, за який відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь період затримки розрахунку при звільненні.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що у даному випадку слід застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до ст.117 КЗпП України. Окрім того, представник позивача, будучи обізнаним із тим, що строки звернення до суду із вимогами про стягнення грошового утримання або його складових не застосовується, тривалий час не звертався до суду з метою штучного збільшення розміру виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи, що виплата (14.03.2022 року) доплаченої на виконання рішення суду суми індексації грошового забезпечення становить 22287 грн. 76 коп. є значно меншою ніж середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 14.03.2021 року по 14.03.2022 року, можливо застосувати до даних правовідносин принцип співмірності.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернуто представнику позивача.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №380/1308/22 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 02.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 30.09.2022 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 01.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №161-ос від 01.08.2019 року позивача виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року у справі №380/3754/21 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у вересні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у вересні 2016 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у вересні 2017 року та підйомної допомоги у березні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у вересні 2017 року та підйомну допомоги у березні 2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2010 - 2014 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2010 року по листопад 2011 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; з липня 2012 року по листопад 2012 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 1- й клас - 8 відсотків посадового окладу; з грудня 2012 року по вересень 2014 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період січень 2013 року - жовтень 2014 року та березень-липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за період січень 2013 року - жовтень 2014 року та березень-липень 2016 року згідно додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» із розрахунку 30% посадового окладу на місяць; визнано протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 із часу набуття права 25.12.2012 та на день виключення із списків особового складу частини, винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 25.12.2012, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 25.12.2017, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача від 17.09.2021 року йому 15.09.2021 року виплачено 4172 грн. 76 коп. (зарплата, грошове забезпечення).

Як вбачається із виписки по картковому рахунку позивача від 29.09.2021 року йому виплачено 2709 грн. 38 коп. (зарплата, грошове забезпечення, підйомна допомога).

Відповідно до виписки по картковому рахунку позивача від 07.12.2021 року 03.12.2021 року йому виплачено 47491 грн. 17 коп. (зарплата, компенсація за речове майно).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 року у справі №380/8107/21 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 380/8107/21 змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року в розмірі 33895 (тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 40 коп. без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів»; у решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 380/8107/21 залишено без змін.

Окрім того, як вбачається із виписки карткового рахунку позивача від 16.03.2022 року йому 14.03.2022 року виплачено 22287 грн. 76 коп. (зарплата, перерахунок індексації грошового забезпечення згідно рішення суду у справі №380/11667/21).

Вважаючи свої права порушеними у зв`язку із непроведенням станом на день виключення зі списків особового складу частини розрахунку у повному обсязі позивач звернувся до суду із даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є невиплата відповідачем середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.04.2021 року по день фактичного розрахунку 14.03.2022 року у повному розмірі.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В практиці Верховного Суду, а саме: у постановах від 30 січня 2019 року у справі №807/3664/14, від 31 жовтня 2019 року у справі №2340/4192/18 сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, суд вважає, що нерозповсюдження на військовослужбовців норм Кодексу законів про працю України стосується лише норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати. Разом з тим, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу, неврегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, тому щодо них необхідно застосувати положення Кодексу законів про працю України, а саме статей 116, 117 цього Кодексу, оскільки трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Необхідно зазначити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

При цьому, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

В практиці Верховного Суду, а саме: у постановах від 04 квітня 2018 року по справі №524/1714/16-а, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №761/9584/15-ц сформована позиція щодо застосування принципу співмірності.

Непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно з статтею 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Отже, можливість задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні перебуває у залежності від проведення фактичного розрахунку. Не встановивши конкретну дату повного розрахунку, суд позбавлений можливості достеменно встановити період затримки, а відтак і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що на переконання Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висновок, викладений у рішенні ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі Меньшакова проти України, а саме у пункті 57 рішення, не узгоджується та суперечить практиці Верховного Суду України, за яким після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (постанова від 15 вересня 2015 року провадження №21-1765а15). Та підсумувала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

При цьому, слід зазначити, що норми Кодексу законів про працю України застосовуються у редакції чинній на час звернення позивача до суду.

Зважаючи на приписи частини 2 статті 116 Кодексу законів про працю України, відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу грошове забезпечення у повному обсязі 14.04.2021 року, у день виплати йому коштів у розмірі 47076 грн. 37 коп., проте виконав свій обов`язок у повній мірі лише 14.03.2022 року.

Суд звертає увагу, що позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить зобов`язати виплатити йому середнє грошове забезпечення за наступні періоди: 14.04.2021 року 15.09.2021 року (матеріальна допомога на оздоровлення; одноразова грошова винагорода за безперервну службу); 14.04.2021 року 29.09.2021 року (заборгованість підйомної допомоги); 14.04.2021 року 03.12.2021 року (компенсація за неотримане речове майно); 14.04.2021 року 14.03.2022 року (індексація грошового забезпечення).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення середнього грошового забезпечення за вказані періоди затримки розрахунку є обгрунтованими.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок №100).

Згідно з абзацом першим п.2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом третім п.2 розділу ІІ Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 року у справі №825/325/16 вказав, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету та інших обставин справи.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 року у справі №806/2473/18 (адміністративне провадження №К/9901/2118/19) сформував правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Оскільки виплачені суми є значно меншими від нарахованого середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає за доцільне застосувати до спірних правовідносин принцип співмірності, з урахуванням розміру недоплаченої суми та істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника.

Щодо затримки розрахунку за період з 14.04.2021 року по 15.09.2021 року (матеріальна допомога на оздоровлення; одноразова грошова винагорода за безперервну службу).

Вказаний строк затримки складає 154 календарних днів.

Згідно довідки-розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2021 року по 02.12.2021 розмір грошового забезпечення позивача у червні та липні 2019 року складав по 12546 грн. 20 коп. за кожен місяць.

При цьому, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 411 грн. 35 коп. (25092 грн. 40 коп. (розмір грошового забезпечення за червень-липень 2019 року / 61 (кількість календарних днів у червні-липні 2019 року).

Таким чином, середній заробіток який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку за цей період становить 63347 грн. 90 коп. (411 грн. 35 коп. * 154 календарних днів).

Істотність частки суми грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 4172 грн. 76 коп. (грошової компенсації за невиплату матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової грошової винагороди за безперервну службу) / 63347 грн. 90 коп. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,06.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки, становить: 411 грн. 35 коп. (середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням) х 0,06 * 154 (кількість днів затримки) = 3800 грн. 87 коп.

Щодо затримки розрахунку за період з 14.04.2021 року по 29.09.2021 року (заборгованість підйомної допомоги).

Вказаний строк затримки складає 168 календарних днів.

Середній заробіток який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку за цей період становить 69106 грн. 80 коп. (411 грн. 35 коп. * 168 календарних днів).

Істотність частки суми грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 2709 грн. 38 коп. (грошової компенсації підйомної допомоги) / 69106 грн. 80 коп. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,03.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки, становить: 411 грн. 35 коп. (середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням) х 0,03 * 168 (кількість днів затримки) = 2073грн. 20коп.

Щодо затримки розрахунку за період з 14.04.2021 року по 03.12.2021 року (компенсація за неотримане речове майно).

Вказаний строк затримки складає 233 календарних днів.

Середній заробіток який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку за цей період становить 95844 грн. 55 коп. (411 грн. 35 коп. * 233 календарних днів).

Істотність частки суми грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 47491 грн. 17 коп. (грошової компенсації за неотримане речове майно) / 95844 грн. 55 коп. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,4.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки, становить: 411 грн. 35 коп. (середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням) х 0,4 * 233 (кількість днів затримки) = 38337 грн. 82 коп.

Щодо затримки розрахунку за період з 14.04.2021 року по 14.03.2022 року (індексація грошового забезпечення).

Вказаний строк затримки складає 334 календарних днів.

Середній заробіток який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку за цей період становить 137390 грн. 90 коп. (411 грн. 35 коп. * 334 календарних днів).

Істотність частки суми грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 22287 грн. 76 коп. (грошової компенсації за неотримане речове майно) / 137390 грн. 90 коп. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,1.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки, становить: 411 грн. 35 коп. (середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням) х 0,1 * 334 (кількість днів затримки) = 13739 грн. 01 коп.

Наведе дозволяє прийти до висновку, що бездіяльність відповідача з приводу щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 14.04.2021 року по день фактичних розрахунків не відповідає визначеним у п. 1 ч.2 ст.2 КАС України критерію правомірної поведінки у спірних правовідносинах.

Відтак, адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд зазначає, що у даному випадку позивачем було обрано невірний спосіб захисту, оскільки належним у спірних правовідносинах, з урахуванням ст.117 Кодексу законів про працю України, є стягнення з відповідача вказаного грошового забезпечення.

Відтак, у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

При цьому, суд, враховуючи встановлені обставини, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, з метою належного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 14.04.2021 року по день фактичних розрахунків 15.09.2021 року, 29.09.2021 року, 03.12.2021 року, 14.03.2022 року, з урахуванням сум зазначених вище.

Що стосується судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий не підлягає стягненню зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Кінологічного навчального центру (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні, а саме ненарахування та невиплати середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні із 14.04.2021 року по день фактичних розрахунків 15.09.2021 року, 29.09.2021 року, 03.12.2021 року, 14.03.2022 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Кінологічного навчального центру (військової частини НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 14.04.2021 року по день фактичних розрахунків у розмірі 57950 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 90 коп. з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк