Справа № 120/7148/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 р. Справа № 120/7148/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій і Хмельницькій областях

до: Жмеринської міської ради Вінницької області

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури (далі також прокурор, позивач) звернувся до суду в інтересах держави до Жмеринської міської ради Вінницької області (далі також міська рада, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів з метою розгляду питання щодо надання згоди на передачу майна з державної у комунальну власність на пленарному засіданні міської ради та зобов`язання відповідача розглянути з прийняттям рішення на черговій сесії (пленарному засіданні) питання щодо надання згоди на передачу з державної у комунальну власність протирадіаційного укриття №00017 (м. Жмеринка, вул. Барляєва, 2).

Обґрунтовуючи свій позов прокурор зазначає, що за результатами вивчення стану дотримання вимог чинного законодавства щодо забезпечення цивільного захисту населення, що в умовах воєнного стану є одним із пріоритетних завдань держави, ним виявлені порушення інтересів держави на території Жмеринської міської територіальної громади. Пояснює, що на території Вінницької області є ряд захисних споруд цивільного захисту, які під час приватизації державних підприємств не увійшли до статутних капіталів господарських товариств. Таким об`єктом, зокрема, є сховище 00017 (протирадіаційне укриття №00017), що перебуває у державній власності та знаходиться за адресою м. Жмеринка, вул. Барляєва, 2. Однак дана захисна споруда цивільного захисту не готова до експлуатації за цільовим призначенням, оскільки не визначено її балансоутримовича після ліквідації юридичної особи ВАТ "Жмеринський елеватор" та не забезпечено її належне утримання.

Як вказує прокурор, способами управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі є, зокрема, передача майна у комунальну власність у порядку визначеному Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності". Відповідно до частини другої статті 4 вказаного Закону така передача здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, як органом управління об`єкта цивільного захисту сховища № 00017, було надіслано звернення до Жмеринської міської ради № 05-2/716 від 07.04.2022 щодо вирішення питання про передачу до комунальної власності даного об`єкта державного майна.

Водночас прокурор зазначає, що всупереч п. 51. ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання згоди на передачу даного об`єкту на пленарному засіданні Жмеринської міської ради не розглядалось. Вказана бездіяльність відповідача, на думку прокурора, спричиняє порушення права громади на безпечний та належний організований життєвий простір в умовах воєнного стану, який запроваджений у державі.

Додатково прокурор звертає увагу, що враховуючи правову природу захисних споруд, відсутність балансоутримовича такого майна або неналежне виконання ним обов`язків щодо утримання захисних споруд не забезпечує виконання державою функції цивільного захисту населення, яка є пріоритетною в умовах воєнного стану, що призводить до порушення встановлених державою гарантій забезпечення мирного населення, особливо в питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я під час військової агресії. Нерозгляд відповідного питання щодо надання згоди на прийняття захисної споруди та її послідуюче неприйняття у комунальну власність громади не забезпечує її належну правову охорону, утримання та експлуатацію, з метою виконання функції держави у цивільному захисті населення.

На думку прокурора, оскільки у спірній ситуації особа, яка має право на звернення до суду та особа, яка має відповідати за заявленими вимогами фактично збігаються, а стороною у справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути або позивачем або відповідачем, тому ініціатором цього спору з метою захисту інтересів держави на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частини п`ятої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) має виступати саме прокурор.

Ухвалою від 12.09.2022 суд відкрив провадження у справі, погодившись при цьому з доводами прокурора на підтримку набуття ним статусу позивача. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою суд в порядку статті 49 КАС України залучив до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (далі третя особа). Крім того, сторонам та третій особі встановлені строки для подання заяв по суті справи.

03.10.2022 до суду від Жмеринської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній щодо позову заперечує та просить відмовити у його задоволені в повному обсязі. Так, відповідач зазначає, що станом на вересень 2022 року у місті Жмеринка проживає 34,3 тис. осіб. На території міста розташовано 38 захисних споруд цивільного захисту (9 сховищ та 29 протирадіаційних укриттів), а також нараховується 7754 підземних приміщень на території приватних домогосподарств, які пристосовані мешканцями як приміщення для укриттів. Крім того нараховується 115 підвальних приміщень у багатоквартирних будинках, установах на організаціях, які вважаються місцями для укриття. Тому, на думку відповідача, наявних фонд захисних споруд забезпечує укриття 100 відсотків населення міста, у зв`язку з чим відсутня пряма потреба приймати на баланс спірний об`єкт цивільного захисту протирадіаційне укриття № 00017.

Окремо відповідач наголошує, що дана захисна споруда знаходиться на закритій території ТОВ «Зернолія», у зв`язку з чим доступ до такого об`єкту у випадку надзвичайної ситуації є вкрай утрудненим, що лише додатково підтверджує неможливість його використання за призначенням. Більше того, зі слів відповідача, оскільки спірна захисна споруда наразі знаходиться у вкрай занедбаному стані, тому її облаштування у відповідності до вимог будівельних норм та стандартів для забезпечення надійної експлуатації потребує матеріальних затрат не менше як 2,5 млн. грн., що є економічно недоцільним.

За таких обставин відповідач переконує суд у відсутності жодної практичної необхідності та безпідставності вирішувати питання щодо прийняття до комунальної власності протирадіаційного укриття № 00017, у зв`язку з чим вважає заявлені прокурором позовні вимоги такими, що задоволеною не підлягають.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 12.10.2022, прокурор висловлює незгоду із вказаними запереченнями відповідача, вважаючи їх такими, що не спростовують викладені у позові обставини.

02.11.2022 до суду від третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях надійшли письмові пояснення на позовну заяву, за змістом яких останнє повністю підтримує заявлені позовні вимоги прокурора та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, які викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.10.2017 за державою на праві власності зареєстровано об`єкт нерухомого майна - захисна споруда цивільного захисту - протирадіаційне укриття (обліковий номер 00017) площею 127,1 кв.м., розташований за адресою: вул. Барляєва, будинок 2, м. Жмеринка, та який під час приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ «Жмеринський елеватор».

Наразі органом управління вказаного об`єкта цивільного захисту є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях.

Із викладених письмових доводів учасників справи слідує, що зазначена захисна споруда цивільного захисту не готова до експлуатації за цільовим призначенням, оскільки її балансоутримувача після ліквідації юридичної особи ВАТ «Жмеринський елеватор» не визначено, відповідно, не забезпечується її належне утримання.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.12.2011 № 4107-VI «Про Фонд державного майна України» (далі Закон № 4107-VI) Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону № 4107-VI Фонд державного майна України погоджує (приймає) відповідно до законодавства рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших уповноважених органів управління або Національній академії наук України, галузевим академіям наук, а також погоджує рішення про передачу об`єктів комунальної власності в державну власність.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України від 21.09.2006 № 185-V «Про управління об`єктами державної власності» (далі Закон № 185-V). Згідно статті 1 цього Закону управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Як зазначено у частині 1 статті 3 Закону № 185-V одним із об`єктів управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.

Таким чином у відповідності до положень Закону № 185-V Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях здійснює функції з управління об`єктами державної власності на території Вінницької області, які під час приватизації не увійшли до статутних капіталів господарських товариств.

Спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України № 908/68 від 19.05.1999 затверджено Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за № 414/3707.

Відповідно до пункту 1.4 згаданого Положення способами управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, зокрема, є передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», та передача майна до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організації у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 N 1482.

Отже, основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах визначає Закон України від 03.03.1998 № 147/98-ВР «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (далі Закон № 147/98-ВР).

Відповідно до статті 3 Закону № 147/98-ВР ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити зокрема від органів, уповноважених управляти державним майном, а також місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Так, згідно з частини 2 статті 4 Закону № 147/98-ВР передача об`єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом.

Як слідує із матеріалів справи, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях на адресу Жмеринської міської ради надіслано звернення № 05-2/716 від 07.04.2022 про вирішення питання щодо передачі до комунальної власності державного майна протирадіаційного укриття № 00017, розташованого по вул. Барляєва, 2 в м. Жмеринка, з метою забезпечення міста захисними спорудами цивільного захисту.

Втім, така ініціатива з боку Жмеринської міської ради не була підтримана та жодного рішення з даного приводу міська рада не приймала.

Надалі, Вінницькою обласною прокуратурою на виконання своїх представницьких повноважень, визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в адрес Жмеринської міської ради скеровано лист № 15/2-451 вих-22 від 04.08.2022 щодо надання інформації про вжиті Жмеринською міською радою заходи з метою розгляду питання щодо надання згоди на передачу вищезазначеного об`єкта з державної у комунальну власність на пленарному засіданні міської ради відповідно до вимог п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Однак, листом від 11.08.2022 за № 02-5/10-1661 виконавчий комітет Жмеринської міської ради проінформував обласну прокуратуру про те, що передача об`єкта цивільного захисту № 00017 у комунальну власність міста не є недоцільною.

Прокурор вважає, що оскільки питання щодо надання згоди на передачу протирадіаційного укритті № 00017 з державної у комунальну власність всупереч п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на пленарному засіданні міської ради не розглядалось, а вирішення вказаного питання до повноважень виконавчих органів міської ради не відноситься, тому у спірній ситуації відповідач допустив бездіяльність, щодо оскарження якої прокурор і звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку зазначеним вище обставинам суд враховує, що предметом даного спору є зобов`язання органу місцевого самоврядування здійснити розгляд на пленарному засіданні міської ради питання щодо передачі об`єкта цивільного захисту з державної у комунальну власність.

В той же час в межах спірних правовідносин не ставиться питання щодо обов`язку відповідача прийняти конкретно визначене рішення (чи то позитивне чи то негативне), оскільки предметом судової перевірки в цьому випадку є лише контроль дотримання процедури та порядку розгляду органом місцевого самоврядування ініційованого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях питання прийняття в комунальну власність згаданого об`єкта нерухомого майна.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Перелік питань, які відносяться до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад визначено в статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зокрема, пунктом 51 частини першої статті 26 цього Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність.

Як слідує зі змісту частин першої та другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином проаналізувавши наведені вище положення діючого законодавства суд доходить висновку про те, що питання про прийняття у комунальну власність об`єкта цивільного захисту протирадіаційного укриття № 00017 підлягало розгляду міською радою виключно на її пленарному засіданні, із прийняттям відповідного рішення саме депутатським корпусом ради.

Натомість, як свідчать матеріали справи та, власне, підтверджено відповідачем у своєму відзиві, Жмеринська міська рада не вносила на розгляд сесії ради та не розглядала на своєму пленарному засіданні відповідного питання.

При цьому інформування виконавчим комітетом міської ради про прийняття рішення про недоцільність взяття протирадіаційного укриття у комунальну власність міста не є належним способом поведінки органу місцевого самоврядування у спірній ситуації, позаяк вирішення такого роду питань не відноситься до повноважень виконавчих органів ради.

За наведених вище обставин суд доходить висновку, що не розгляд на пленарному засіданні сесії Жмеринської міської ради попередньо ініційованого питання щодо надання згоди на передачу згаданого об`єкту цивільного захисту з державної у комунальну власність всупереч п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», свідчить про допущення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, бездіяльності, яка виходячи із обставин справи є протиправною.

Відносно викладених у відзиві на позовну заяву доводів відповідача про недоцільність прийняття захисної споруди у комунальну власність міста та неможливості її використання за призначенням, то такі не спростовують обставин допущеної бездіяльності та не можуть виправдовувати поведінку суб`єкта владних повноважень в межах цього спору.

Озвучені відповідачем аргументи могли бути предметом обговорення, дискусії чи лягти в основу прийняття рішення на пленарному засіданні сесії міської ради (наприклад рішення про відмову в наданні згоди на прийняття об`єкта в комунальну власність), однак не вважатися мотивами ухилення від належного розгляду такого питання у визначений законом спосіб.

З урахуванням викладеного суд вважає заявлені у цій справи позовні вимоги прокурора обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи.

Відносно обраного прокурором способу захисту інтересів держави, то суд враховує ту обставину, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Зокрема, останнім Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україна з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.

Таким чином як на час виникнення спірних правовідносин так і на дату ухвалення рішення у цій справі на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII.

Також загальновідомим є те, що на території України наразі проходять бойові дії та наносяться ракетні удари ворога по об`єктам інфраструктури, промисловим та житловим об`єктам, тобто зберігається реальна загроза для усіх мешканці, в тому числі і міста Жмеринка.

Статтею 27 Конституції України передбачено прямий обов`язок держави захищати життя людини.

Відповідно до статі 4 Кодексу цивільного захисту України цивільний захист це функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період.

Як зазначено у статті 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.

Отже, на державу покладаються зобов`язання щодо вжиття заходів для створення належних умов з метою захисту життя і здоров`я людей від надзвичайних ситуацій, у тому числі від негативних наслідків ведення бойових дій. А тому вжиття як державою в цілому так і всіма її повноважними органами всіх необхідних дій для забезпечення виконання таких функцій беззаперечно свідчить про актуальність та нагальність вирішення Жмеринською міською радою спірного питання.

Згідно з частиною 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал.

Таким чином, з огляду на предмет спору та обставини справи, суд вважає прийнятним обраний прокурором спосіб захисту інтересів держави шляхом зобов`язання Жмеринську міську раду розглянути з прийняттям рішення на черговій сесії (пленарному засіданні) питання щодо надання згоди на передачу з державної у комунальну власність протирадіаційного укриття № 00017, розташованого по вул. Барляєва, 2 в м. Жмеринка.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку основним доводам сторін з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки позов задоволено на користь суб`єкта владних повноважень (прокурора), то за відсутності документально підтверджених доказів щодо понесених суб`єктом владних повноважень судових витрат на залучення свідків та проведення експертиз, у силу статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Жмеринської міської ради Вінницької області щодо невжиття заходів з метою розгляду питання щодо надання згоди на передачу майна -протирадіаційного укриття № 00017 з державної у комунальну власність на пленарному засіданні міської ради відповідно до вимог пункту 51 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зобов`язати Жмеринську міську раду Вінницької області розглянути з прийняттям рішення на черговій сесії (пленарному засіданні) питання щодо надання згоди на передачу з державної у комунальну власність об`єкта нерухомого майна - протирадіаційного укриття № 00017, розташованого по вул. Барляєва, 2, в м. Жмеринка.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09.12.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, місцезнаходження органу прокуратури: вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21001, ;

Відповідач Жмеринська міська рада Вінницької області, місцезнаходження: вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, ;

Третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, місцезнаходження: вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018, .

Суддя Слободонюк Михайло Васильович