Справа № 360/6848/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2022 року Справа № 360/6848/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Рубіжанської міської ради Луганської області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Рубіжанської міської ради № 22/1 від 08.10.2021 Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 від займаної посади;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Рубіжанської міської ради Луганської області з 08.10.2021;

- стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 08.10.2021 по дату прийняття судового рішення у справі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що він 11.05.2021 рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 28.04.2021 № 10/1 затверджений на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради. 11.05.2021 ОСОБА_1 прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 9-й ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах ІV категорії посад.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області № 14/4 від 29.07.2021 внесено зміни до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107 Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів.

Зокрема, підпунктом 1.2 рішення Рубіжанської міської ради № 14/4 від 29.07.2021 вирішено викласти пункт 2 рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107 у наступній редакції: 2. Затвердити з 01.10.2021 чисельність апарату міської ради, її виконавчого комітету в кількості 15 одиниць, у тому числі: міський голова - 1 од.; перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради - 1 од.; заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради - 2 од.; керуючий справами виконавчого комітету - 1 од.; секретар міської ради - 1 од.; консультант міської ради - 1 од.; радник міського голови з правових питань - 1 од.; радник міського голови з питань територіальних громад - 2 од.; староста - 5 од..

З 30.07.2021 по 23.09.2021 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності, виданими Комунальним некомерційним підприємством Рубіжанська центральна міська лікарня Рубіжанської міської ради Луганської області.

24.09.2021 ОСОБА_1 було попереджено про наступне вивільнення з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів з 08.10.2021.

Підставою для вивільнення зазначено прийняття рішення Рубіжанською міською радою від 29.07.2021 № 14/4 Про внесення змін до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2021 № 6/107.

У попередженні також зазначено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був присутній на черговій чотирнадцятій сесії Рубіжанської міської ради 29.07.2021, на засіданні якої приймалося вказане рішення, він був ознайомлений із скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету.

08.10.2021 рішенням Рубіжанської міської ради № 22/1 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_1 звільнено від займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Позивач вважає звільнення незаконним, а рішення Рубіжанської міської ради № 22/1 від 08.10.2021 Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 від займаної посади - протиправним і таким, що належить до скасування.

Так, на думку позивача, відповідач порушив порядок вивільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, а саме:

Позивач не був повідомлений про вивільнення у строк, передбачений ч. 1 ст. 43-2 КЗпП України (не пізніше ніж за два місяці), натомість, про вивільнення від займаної посади з 08.10.2021 позивача було повідомлено лише 24.09.2021.

Аргументи роботодавця, що ОСОБА_1 був присутній на черговій чотирнадцятій сесії Рубіжанської міської ради 29.07.2021, на засіданні якої приймалося вказане рішення, а отже був ознайомлений із скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету, на думку позивача, не мають жодного правового обґрунтування.

Позивачеві не було запропоновано іншу роботу у тій самій установі, що б відповідала його кваліфікації та досвіду роботи, як передбачено ч. 3 ст. 43-2 КЗпП України.

Також відповідачем не було враховано переважне право на залишення на роботі працівників, хоча згідно з рішенням Рубіжанської міської ради від 29.07.2021 № 14/4 відбулося скорочення інших посад, які були аналогічними посаді позивача.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 12.11.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою суду від 29.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

28.12.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 28.04.2021 № 10/1 «Про затвердження па посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_1 » позивач був затверджений на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради з 11.05.2021.

Пізніше було вирішено скоротити дві посади заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради. Тому на засіданні чергової чотирнадцятої сесії Рубіжанської міської ради було прийнято рішення № 14/4 від 29.07.2021, яким було внесено зміни до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107 «Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів». Зокрема, затверджено з 01.10.2021 чисельність апарату міської ради, її виконавчого комітету в кількості 15 одиниць, у тому числі: міський голова - 1 од.; перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради - 1 од.; заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради - 2 од., керуючий справами виконавчого комітету - 1 од.; секретар міської ради - 1 од., консультант міської ради - 1 од., радник міського голови з правових питань - 1 од., радник міського голови з питань територіальних громад - 2 од., староста - 5 од.».

Тобто означеним рішенням передбачалось скорочення посад заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради з 4 до 2 одиниць.

Однак, вже з 30.07.2021, тобто на наступний день після сесії, по 23.09.2021 позивач перебував на лікарняному, що, на думку відповідача, свідчить про навмисне ухилення позивача від отримання попередження про наступне вивільнення.

І саме тому вручення повідомлення про наступне вивільнення позивача відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України стало можливим лише 24.09.2021.

Проте, відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивач, перебуваючи на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради станом на 29.07.2021, був присутнім на черговій чотирнадцятій сесії Рубіжанської міської ради, що відбулась 29.07.2021, на засіданні якої приймалось рішення № 14/4 «Про внесення змін до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2021 № 6/107», а отже, був обізнаний про наступне скорочення чисельності посад заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради з 4 до 2 одиниць з 01.10.2021.

Пізніше, 29.09.2021 рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області № 20/7 «Про внесення змін до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107» у пункті 2 рішення дату «01.10.2021» замінено на «09.10.2021».

Щодо твердження позивача про те, що йому не було запропоновано іншу роботу у тій самій установі, що б відповідала його кваліфікації та досвіду роботи, як передбачено ч. 3 ст. 43-2 КЗпП України, відповідач вказує, що оскільки позивач був затверджений на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради рішенням міської ради, слід зауважити, що саме це унеможливлювало надання пропозицій іншої роботи у тій самій установі, що б відповідала його кваліфікації, оскільки на інші посади в органи місцевого самоврядування прийняття відбувається на конкурсній основі.

Закон № 280/97-ВР встановлює безальтернативний порядок формування виконавчого комітету міської ради, тобто, лише за пропозицією міського голови, що не передбачає необхідності дотримання будь-яких інших додаткових процедур.

Виходячи з наведеного, вважає, що рішення міської ради від 08.10.2021 № 21 «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 від займаної посади» прийнято на законних підставах та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

29.12.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач посилається, зокрема на те, що ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», підтверджується, що загальні підстави, визначені Кодексом законів про працю України, також підлягають застосуванню до посадових осіб органів місцевого самоврядування. Тобто звільнення працівника за ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачає попередження про наступне звільнення за два місяці, пропозицію іншої роботи, а також врахування переважного права на залишення на роботі, чого відповідачем зроблено не було.

10.01.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року по справі № 806/1159/18, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 27.01.2022 продовжено строк підготовчого провадження на один місяць.

Ухвалою суду від 23.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 02.03.2022.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25 квітня 2022 року.

На засіданні Верховної Ради України 21 квітня 2022 року ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом голови Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 8/С-од, з метою збереження життя та здоров`я працівників Луганського окружного адміністративного суду, зупинено роботу Луганського окружного адміністративного суду з 24 лютого 2022 року до минування реальної загрози життя та здоров`я працівників суду.

Судове засідання у справі, призначене на 02.03.2022, не відбулось у зв`язку зі введенням воєнного стану, постійними обстрілами міста Сєвєродонецька та веденням активних бойових дій на території Луганської області, а також зупиненням роботи Луганського окружного адміністративного суду.

З 02 травня 2022 року Луганський окружний адміністративний суд на період воєнного стану здійснює свою роботу в дистанційному режимі.

Ухвалою суду від 12.09.2022 запропоновано сторонам надати заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 14.11.2022 призначено справу до судового розгляду на 08.12.2022.

У судове засідання сторони не прибули, повідомлення сторін про дату, час і місце судового розгляду справи відповідно до підпункту 20 пункту 1 «Перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) здійснено з особливостями, визначеними законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Відповідно до частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, або про ухвалення судового рішення.

Згідно з частиною другою цієї статті учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Оголошення про постановлення ухвали про призначення справи до розгляду від 14.11.2022 опубліковано на офіційному веб-сайті Луганського окружного адміністративного суду 16.11.2022, що підтверджено повідомленням уповноваженої особи суду.

Ухвалу суду від 14.11.2022 також доставлено в електронний кабінет відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта позивача та картки платника податків.

ОСОБА_1 з 11.05.2021 рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 28.04.2021 № 10/1 затверджений на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради. 11.05.2021 ОСОБА_1 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 9-й ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах ІV категорії посад, про що свідчать записи у трудовій книжці позивача.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області № 14/4 від 29.07.2021 внесено зміни до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107 Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів.

Зокрема, підпунктом 1.2 рішення Рубіжанської міської ради № 14/4 від 29.07.2021 вирішено викласти пункт 2 рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107 у наступній редакції: 2. Затвердити з 01.10.2021 чисельність апарату міської ради, її виконавчого комітету в кількості 15 одиниць, у тому числі: міський голова - 1 од.; перший заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради - 1 од.; заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради - 2 од.; керуючий справами виконавчого комітету - 1 од.; секретар міської ради - 1 од.; консультант міської ради - 1 од.; радник міського голови з правових питань - 1 од.; радник міського голови з питань територіальних громад - 2 од.; староста - 5 од..

З 30.07.2021 по 23.09.2021 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності, виданими Комунальним некомерційним підприємством Рубіжанська центральна міська лікарня Рубіжанської міської ради Луганської області.

24.09.2021 ОСОБА_1 було попереджено про наступне вивільнення з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів з 08.10.2021.

Підставою для вивільнення зазначено прийняття рішення Рубіжанською міською радою від 29.07.2021 № 14/4 Про внесення змін до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2021 № 6/107.

У попередженні також зазначено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був присутній на черговій чотирнадцятій сесії Рубіжанської міської ради 29.07.2021, на засіданні якої приймалося вказане рішення, він був ознайомлений із скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету.

08.10.2021 рішенням Рубіжанської міської ради № 22/1 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_1 звільнено від займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280-97/ВР (далі - Закон № 280-97/ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином, приписи цього закону є спеціальними до спірних правовідносин, які виникли з приводу проходження особою публічної служби, а тому мають пріоритетне застосування. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 280-97/ВР визначено повноваження міського голови, зокрема, останній вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 280-97/ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Пунктами 3, 5 частини першої статті 26 Закону № 280-97/ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Порядок формування структури виконавчих органів міської ради вирішується на пленарному засіданні сесії ради, та міський голова на підставі і на виконання відповідних рішень ради видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Як встановлено судом, рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області № 14/4 від 29.07.2021 внесено зміни до рішення Рубіжанської міської ради від 31.12.2020 № 6/107 Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, зокрема, визначено 2 одиниці посади заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради.

Підприємство (установа, організація) вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис.

Питання встановлення доцільності скорочення чисельності або штату працівників лежить поза межами компетенції суду.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.03.2019 № 756/5243/17-ц.

Згідно з частинами другою та третьою статті 7 Закону № 2493-III посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII дія цього Закону не поширюється на: депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування.

КЗпП України розповсюджується на посадових осіб органів місцевого самоврядування виключно у випадках, не врегульованих Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, у разі звільнення працівника посадової особи органу місцевого самоврядування, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідач не навів обставин та не надав відповідних доказів, що питання переважного права на залишення на роботі позивача взагалі розглядалося. Більше того, відповідачем у відзиві не наведено заперечень проти доводів позивача на наявність у нього переважного права на залишення на роботі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).

Відповідач порушив порядок вивільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП.

Так, позивача не було повідомлено про вивільнення у строк, передбачений частиною першою статті 49-2 КЗпП України (не пізніше ніж за два місяці), натомість, про звільнення з займаної посади з 08.10.2021 позивача було повідомлено лише 24.09.2021.

Доводи відповідача, що ОСОБА_1 був присутній на черговій чотирнадцятій сесії Рубіжанської міської ради 29.07.2021, на засіданні якої приймалося вказане рішення, а отже був ознайомлений із скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету, не має правового обґрунтування. Працівників про наступне вивільнення попереджають за два місяці письмово. Відлік зазначеного строку починається з дня попередження конкретної особи про її звільнення.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області № 14/4 від 29.07.2021 скорочено кількість штатних одиниць за посадою заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради з 4 до 2 одиниць, без зазначення прізвищ осіб, чиї посади скорочуються. Відтак, доводи відповідача про те, що позивач дізнався про скорочення саме його посади на засіданні чергової чотирнадцятої сесії Рубіжанської міської ради 29.07.2021, не заслуговують на увагу.

Позивачеві не було запропоновано іншу роботу у тій самій установі, що б відповідала його кваліфікації та досвіду роботи, як передбачено частиною третьою статті 49-2 КЗпП України.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 травня 2016 року № 6-3048цс15, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України, якщо він запропонував працівнику наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві, установі, організації протягом усього періоду та існували на день звільнення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 та залишена без змін Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2018, справа № 800/538/17.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача з займаної посади. У зв`язку з чим рішення Рубіжанської міської ради № 22/1 від 08.10.2021 «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 від займаної посади» слід скасувати як протиправне.

Звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому суд враховує такі обставини.

Згідно з Указом Президента України від 31.03.2022 № 192/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області» створено Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області. Зазначений Указ набрав чинності 01.04.2022.

Відповідно до частин першої-третьої статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII) на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2-1 статті 28 Прикінцеві положення Закону № 389-VIII у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях:

1) у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження:

обласної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення відповідної обласної військової адміністрації;

районної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення відповідної районної військової адміністрації;

сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, старост - у разі утворення військової адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів).

Отже, 01.04.2022 у зв`язку з утворенням відповідної військової адміністрації припинилися повноваження Рубіжанської міської ради та її посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що Конституція України чи будь-який інший закон не передбачає ліквідацію органів місцевого самоврядування.

Також слід зазначити, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Однак, за встановлених судом обставин повноваження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради припинені в силу прямої норми Закону № 389-VIII (пункт 2-1 статті 28 Прикінцеві положення) 01 квітня 2022 року, а тому суд не може поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Рубіжанської міської ради Луганської області.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29.01.2020 по справі № 524/679/19 наголосив, що суд не має права змінювати формулювання причин звільнення з тих підстав, з якими роботодавець не пов`язував обставини звільнення.

Визнання протиправним та скасування рішення Рубіжанської міської ради № 22/1 від 08.10.2021 «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 від займаної посади» є підставою для внесення до трудової книжки позивача запису про визнання недійсним запису про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності апарату міської ради, її виконавчого комітету відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а також до трудової книжки позивача має бути внесено запис про припинення 01.04.2022 повноважень відповідно до Закону № 389-VIII.

Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Відповідно до довідки Рубіжанської міської ради про заробітну плату ОСОБА_1 за червень-липень 2021 року, заробітна плата позивача у червні 2021 року склала 23614,56 грн за відпрацьованих 20 робочих днів; у липні 2021 року 19716,81 грн за відпрацьованих 22 робочих дні.

Відповідно, судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 1031,70 грн (43331,37 грн (заробітна плата за 2 місяці, що передували місяцю звільнення) : 42 (кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем протягом 2 місяців, що передували місяцю звільнення)).

Оскільки день звільнення (08 жовтня 2021 року) є останнім робочим днем позивача, то період вимушеного прогулу розпочинається з наступної дати, що слідує за днем звільнення, тобто з 09 жовтня 2021 року.

У відповідності до частини шостої статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX (далі Закон № 2136-IX) у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки».

Отже, вимушений прогул позивача слід обраховувати з 09 жовтня 2021 року по день припинення повноважень позивача внаслідок створення військової адміністрації 01 квітня 2022 року, що з урахуванням Закону № 2136-IX складає 121 робочий день (у жовтні 2021 року 14 робочих днів, у листопаді 2021 року 22 робочих дні, у грудні 2021 року 22 робочі дні, у січні 2022 року 19 робочих днів, у лютому 2022 року 20 робочих днів, у березні 2022 року 23 робочих дні, у квітні 2022 року 1 робочий день).

Відповідно, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 124835,70 грн (1031,70 грн х 121 робочий день), який підлягає стягненню з Рубіжанської міської ради на користь позивача.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, Рубіжанська міська рада, як податковий агент відповідно до норм Податкового кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язана виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині виплати позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 22697,40 грн підлягає негайному виконанню. Сума стягнення, що підлягає виконанню обрахована судом, виходячи з 22 робочих днів листопада 2021 року (місяця, наступного за місяцем звільнення позивача).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені судом обставини та нормативне врегулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відтак, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду було подано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 01.11.2021 № 01-11/21, опис робіт (надання послуг) від 05.11.2021, акт виконаних робіт від 05.11.2021 № 1, квитанції від 05.11.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 05.11.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000598.

Загальна вартість наданої правничої допомоги та фактичних витрат за договором становить 20000 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, а також беручи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає, що витрати на правничу допомогу належать до відшкодування в сумі 5000 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рубіжанської міської ради Луганської області (місцезнаходження: пл. Володимирська, будинок 2, м. Рубіжне, Луганська область, 93011, код за ЄДРПОУ 26023286) про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Рубіжанської міської ради № 22/1 від 08.10.2021 «Про звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 від займаної посади».

Стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 жовтня 2021 року по 01 квітня 2022 року в сумі 124835,70 грн (сто двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять п`ять грн 70 коп.).

Стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 22697,40 грн (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун