Справа № 640/34782/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 грудня 2022 року м. Київ №640/34782/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шейко Т.І.,

розглянувши позовну заяву в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії позивача протиправною та дискримінаційною, визнати протиправним та дискримінаційним і скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в листі відповідача від 23.10.2021 вих. № 2600-0305-8/168732 та визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсії позивача;

- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити певні дії - поновити виплату пенсії позивачу з 01.04.1996 року, на вказаний ним банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування власної позиції та підстав пропущення строку звернення до суду представник позивача послався на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року та на численну практику Верховного Суду і апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вважає, що порушене право позивача на отримання пенсії підлягає поновленню з 01 квітня 1996 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зауважив про пропуск позивачем строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Згідно з висновком Верховного суду України від 01 березня 2016 року (справа №161/20170/14а) спори у справах пов`язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року №695/831/16-а.

Колегія суддів Касаційного суду вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Пенсія є періодичним платежем, а тому в разі незгоди з її розміром, мав право звернутися до суду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно - правовий відносинах ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, шо держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Також зауважив, що позивачем порушено порядок подачі заяви про поновлення виплати пенсії.

Крім цього, повідомив суд про той факт, що у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 та будь-яка інформація щодо призначення останньому пенсійних виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з не усуненням позивачем виявлених недоліків.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року скасовано, а справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Матеріали адміністративної справи надійшли до Окружного адміністративного суду 07 грудня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, на яку посилається Шостий апеляційний адміністративний суд, датована 16 травня 2022 року зареєстрована в Окружному адміністративному суді міста Києва 17 серпня 2022 року після відновлення доступу до системи «Електронний суд».

В зазначеній заяві представник позивача посилається як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду на той факт, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 до правовідносин щодо поновлення виплати пенсії особам, які проживають за межами території України не застосовуються строки позовної давності, встановленні Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи вищенаведену норму суд звертає увагу позивача на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зауважити, що правовідносини щодо зупинення виплати пенсії, як зазначає позивач виникли 01 квітня 1996 року, в той же час, як на підставу для поновлення виплати пенсії позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, водночас з даним позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, більше ніж на десять років.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія він вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19 відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25 лютого 2021 року у справі №822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №822/1928/18) та дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Відтак, суд зазначає, що отримання представником позивача листа відповідача від 23 жовтня 2021 року у відповідь на його адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через десять років після отримання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних гарантій Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19, яка є обов`язковою для суду першої інстанції.

У зв`язку з чим, отримання позивачем відповіді від відповідача від 23 жовтня 2021 року не є відліком обчислення шестимісячного строку звернення до суду, передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

Відтак, позивачеві слід надати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ починаючи з 1996 року та 2009 року, при не отриманні щомісячних пенсійних виплат у розмірі, що відповідно до тверджень позивача, не відбувались, та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 КАС України, з урахуванням висновків суду, наведених в даній ухвалі та постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19.

Крім того, позивачу необхідно надати докази в підтвердження факту призначення пенсії та отримання відповідних виплат до 1996 року або доказів в підтвердження факту не можливості отримання відповідних доказів.

Стосовно доводів представника позивача, наведених у заяві про поновлення пропущеного строку від 16 травня 2022 року, суд зазнає наступне.

Як вже зазначалось судом, практика Верховного Суду, на яку посилається представник позивача сформована до запровадження нової практики Верховного Суду, висловленої у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19.

У зв`язку з чим, суд вдруге звертає увагу представника позивача, що в постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19 Верховний Суд сформував практику щодо загального застосування строку звернення до суду щодо правовідносин з органами Пенсійного фонду України, а не лише щодо конкретної справи.

Також, суд вважає за доцільне звернути увагу на той факт, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а тобто й останню правову позицію Верховного Суду.

Більше того, окрім посилань на висловлену практику Верховного Суду, позивач не наводить жодних об`єктивних підстав, які б унеможливлювали його звернення до суду не через 10 років, після висловлення відповідної позиції Конституційним Судом України щодо можливості отримання пенсії особам, які проживають закордоном.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки може бути усунені позивачем шляхом:

- подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ починаючи з 1996 року при не отриманні щомісячних пенсійних виплат у розмірі, та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 КАС України, з урахуванням висновків суду наведених в даній ухвалі та постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19;

- доказів в підтвердження факту призначення пенсії та отримання відповідних виплат до 1996 року або доказів в підтвердження факту не можливості отримання таких.

Керуючись статтями 5, 160, 161, 169, 248, Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.І. Шейко