Справа № 357/9555/22
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9555/22
Провадження № 2-а/357/199/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Хоменко О. Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 275380 від 03 жовтня 2022 року, про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП;

2) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення;

3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає постанову серії № 275380 від 03 жовтня 2022 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а поліцейським всупереч вимогам ст.245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2022 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Роз`яснено право для подачі відзиву проти позову та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Крім того, даною ухвалою запропоновано відповідачу подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАВ № 275380 від 03 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 28 січня 2022 року.

05 грудня 2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Сороки К.В. з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що 03 жовтня 2022 року відповідач перебуваючи в екіпажі патрульної поліції разом зі своїм напарником, здійснюючи патрулювання визначеної території м.Біла Церква, безпосередньо стали свідками вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, та під час розгляду справи позивача було ознайомлено з доказами вчинення ним правопорушення, а саме відео проїзду на жовтий забороняючий сигнал світлофора на якому чітко видно державний номерний знак автомобіля позивача та безпосередньо початок руху і виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал, позивача у своїх поясненнях факт проїзду за забороняючий сигнал червоного кольору не визнав, не зважаючи на беззаперечні докази, крім того навмисно затягував розгляд справи з метою уникнення адміністративної відповідальності, а отже його вина у вчиненні правопорушення на момент розгляду справи є доведеною в повному обсязі.

Враховуючи, що клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк надано відзив, тому судом вирішено провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

03 жовтня 2022 року інспектором Батальйону патрульної поліцї в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Кобзар Артуром Володимировичем винесено постанову якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 03 жовтня 2022 року о 12 год. 22 хв. в м.Біла Церква по бульвару Олександрійському, поблизу будинку № 54, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi Q3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив здійснив рух на заборонний сигнал світлофору жовтого кольору, чим порушив п.8.7.3 ( ґ) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова містить відомості про доручення відео з бодікамери.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що вважає постанову серії № 275380 від 03 жовтня 2022 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв правопорушення, а рухаючись по бульвару Олександрійському в напрямку Митниці, що по вулиці Сквирське шосе, 227 Т, під`їзджаючи до перехрестя, що по вулиці Олександрійський бульвар 4, та по вулиці Героїв Небесної Сотні, перед проїздом регульованого перехрестя оцінив дорожню ситуацію та зрозумів, що не може зупинити свій транспортний засіб, не вдаючись до екстреного гальмування, у місці передбаченому пунктом 8.10 ПДР України. Ним було прийнято рішення закінчити маневр та проїхати перехрестя на жовтий сигнал світлофору, що передбачено пунктом 8.11 ПДР України. Після того, як він закінчив маневр, він продовжив рухатися в напрямку митниці, проїжджаючи Торговий центр «Центр Сіті», що по вулиці бульвар Олександрійський 52а/1а. В той час, звернув увагу в дзеркало заднього виду, на проблискові маячки автомобіля патрульної поліції та виконав зупинку згідно правил дорожнього руху біля магазину «Шуруп», що по вулиці Сквирське шосе, 227А, на парковці магазину. До нього підійшов старший лейтенант поліції ОСОБА_2 і сказав, що він проїхав на забороний сигнал світлофора, а саме жовтий, що забороняє рух пунктом правил 8.7.3 ПДР. Він повідомив поліцейському, що ним було прийняте рішення про продовження руху через перехрестя на жовтий сигнал світлофора з метою уникнення екстреного гальмування, відповідно до п.8.11 ПДР. Проте,таке твердження поліцейським було проігноровано, після чого ним було винесено постанову серії БАВ № 275380 від 03 жовтня 2022 року. Крім того зазначав, що в порушення частини 1 статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення була розглянута за його відсутності в службовому авто поліції. При цьому, інспектором при винесення постанови належним чином не було досліджено наявні в матеріалах справи докази, а саме відео з нагрудного відео реєстратора. Докази додані до оскаржуваної постанови можуть свідчити лише про вчинення ним правомірних дій відповідно до п.8.11 ПДР і не містять фактичних даних, які містять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Перевіряючи доводи позивача, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частинами 1, 2 ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Орган (посадова особа), що розглядає справу, зобов`язаний встановити подію та склад правопорушення, забезпечити та врахувати всі докази та прийняти законне рішення.

Тобто, саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 03.10.2022 інспектором Батальйольну патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кобзар А.В. прийнято постанову серії БАВ № 275380 від 03.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.10.2022 о 12 год. 22 хв. в м.Біла Церква по бул.Олександрійський, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN JAL 528», здійснив рух на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР України).

Пунктом 8.7.3.«ґ» ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в інших випадках перед перехрещувальною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.11 ПДР, водіям у разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора, або підняття регулювальником руки вгору, які не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, і за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Так, позивачем у справі не заперечується факт проїзду регульованого перехрестя на жовтий (заборонений) сигнал світлофора. Разом з тим, позивач як в позовній заяві, вказав, що рухаючись по бульвару Олександрійському в напрямку Митниці, що по вулиці Сквирське шосе, 227 Т, під`їзджаючи до перехрестя, що по вулиці Олександрійський бульвар 4, та по вулиці Героїв Небесної Сотні, перед проїздом регульованого перехрестя оцінив дорожню ситуацію та зрозумів, що не може зупинити свій транспортний засіб, не вдаючись до екстреного гальмування, у місці передбаченому пунктом 8.10 ПДР України. Ним було прийнято рішення закінчити маневр та проїхати перехрестя на жовтий сигнал світлофору, що передбачено пунктом 8.11 ПДР України. Після того, як він закінчив маневр, він продовжив рухатися в напрямку митниці, проїжджаючи Торговий центр «Центр Сіті», що по вулиці бульвар Олександрійський 52а/1а.

У відзиві на позовну заяву відповідачі вказували, що 03 жовтня 2022 року відповідач перебуваючи в екіпажі патрульної поліції разом зі своїм напарником, здійснюючи патрулювання визначеної території м.Біла Церква, безпосередньо стали свідками вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з цим, Верховний Суд в постановах від 29 квітня 2020 року у справі №283/2460/16-а та від 17 березня 2020 року у справі №334/8803/16-а (2-а/334/459/16) вказав, що основною умовою під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Однак, відповідачами не надано до відзиву будь-яких доказів, на яких зафіксовано у встановленому законом порядку факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Отже, будь-яких спростувань наведених позивачем обставин, відповідач суду не надав.Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, суд враховує, що сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.04.2018 (справа №338/1/17).

З огляду на зазначене, суд приходить висновку про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений законами та Конституцією України та всупереч ст.77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

За наведеного та враховуючи, що наявними в справі доказами не підтверджується порушення позивачем вимог пункту 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху, а також те, що пунктом 8.11 Правил дорожнього руху передбачено право водія, який в разі ввімкнення жовтого сигналу не може зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, що і було зроблено позивачем у даному випадку, суд прийшов до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, а отже постанова інспектора Батальйольну патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кобзар А.В. підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

Разом з цим, суд зазначає, що прийняття рішення щодо визнання протиправною постанови, не входить, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, до повноважень місцевого загального суду як адміністративного суду.

Також відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 08.10.2022. Відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 9, 72, 77, 139, 143, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАВ № 275380 від 03 жовтн 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закрити провадження в даній адміністративній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатоюсудового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції. Місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048. Код .

СуддяМ. М. Бебешко