Справа № 280/5697/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Справа № 280/5697/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70433, Запорізька область, Запорізькій район, с. Новоолександрівка, вул. Центральна, буд. 60, )

про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

стягнути з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.05.2022 по 26.09.2022 року (88 днів) в розмірі 38 227 грн. 20 коп.;

стягнути з відповідача, Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 завдану йому моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що рішеннями судів по справах №808/1944/18 та № 280/5469/18 та № 280/4101/19 позивача поновлено на посаді голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, правонаступником якої є Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області. Стверджує, що неодноразово звертався до відповідача з приводу виконання рішень суду про поновлення на посаді та внесення запису до трудової книжки про поновлення, але відповідачем було відмовлено. Зазначає, що стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наслідком розгляду спору про його поновлення на роботі є насамперед одним із визначених законом способів захисту порушених трудових прав особи. Відтак вважає, що оскільки до трудової книжки станом на 26.09.2022 року не внесено запис про поновлення на роботі, позивач має право на отримання грошової компенсації за новий період, та до часу внесення відповідного запису про поновлення, період з 11.05.2022 по 26.09.2022 року (включно) (88 днів: у розмірі 38 227,20 грн., але суд не позбавлений права стягнути цю виплату по день винесення рішення по справі. Також просить, враховуючи викладені обставини, а також положення ст. 237-1 КЗпП України та ст. 23 ЦК, стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану своїми незаконними діями, в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив 20.10.2022 року за вх. №39740. Зазначає, що Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді сільського голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з 12.07.2019 року підлягає негайному виконанню. Зазначає, що у справі № 280/4101/19 заміна сторони у виконавчому провадженні не здійснювалась, а відтак обов`язку щодо виконання судового рішення у відповідача не виникало. Як свідчать записи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області зазначено ОСОБА_1 . Таким чином, за результатом скасування реєстраційної дії позивача зазначено у якості керівника Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що за висновками Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 808/1944/18 та №280/5469/18 свідчить про те, що позивач набув статусу сільського голови, до припинення його повноважень за наслідком прийнятого рішення про реорганізацію, що стала підставою для припинення юридичної особи. Окремо зазначає, що позивачем не заперечується та доводиться доказами, що Григорівська сільська рада Запорізького району Запорізької області є припиненою з 26.12.2020 року, а відтак посади та юридичної особи на поновлення на посаді в якій претендуй позивач не існує. Посилається на те, що наказ чи розпорядження про поновлення на посаді видається роботодавцем. Вказує, що ОСОБА_1 був обраний на посаду. Зазначає, що ні Григорівська сільська рада, ні Новоолександрівська сільська рада не були його роботодавцями, а отже не можуть видати наказ про поновлення на роботі. Вказує, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не надає права сільскій раді приймати рішення про призначення (поновлення) сільского голови. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у позові.

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5697/22. Призначено розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.11.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 обраний на посаду Григорівського сільського голови Запорізького району Запорізької області на останніх чергових місцевих виборах у жовтні 2015 року, відповідно до ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", приступив до виконання своїх повноважень 09.11.2015.

26.12.2017 державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Сергєєвою Т.І. внесені зміни до відомостей про юридичну особу - Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: змінено керівника ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , шляхом вчинення реєстраційної дії в ЄДР від 26.12.2017 за № 9000427.

Однак, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 по справі №808/241/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018: визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 01 від 20 грудня 2017 року "Про дострокове припинення повноважень голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області - ОСОБА_1 ; скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.12.2017 за №9000427 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" щодо Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вчинену державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Сергєєвою Т.І.; визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №1 від 04.01.2018 "Про дострокове припинення повноважень секретаря сільської ради ОСОБА_2 ; визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №2 від 04.01.2018 "Про обрання секретаря Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області"; скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.01.2018 за №0000427 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" щодо Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вчинену державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_3 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2019 по справі №280/5469/18 визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.12.2018 за №1 "Про дострокове припинення повноважень Григорівського сільського голови ОСОБА_1 "; скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.12.2018 за №6000427 Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах щодо Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вчинену державним реєстратором реєстраційних послуг Запорізької міської ради; поновлено ОСОБА_1 на посаді сільського голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з 20.12.2018 та рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді сільського голови підлягає негайному виконанню.

Також, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 280/1666/19 стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2017 по 11.04.2019 у розмірі 147702,80 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 по справі №280/3975/19 стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.04.2019 по 23.10.2019 в розмірі 60 384,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Також рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.08.2020 по справі №280/2700/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2019 по 18.08.2020 в розмірі 92097,04 грн. Стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2020 по справі №280/2700/20 допущено заміну сторони у виконавчих листах, виданих Запорізьким окружним адміністративним судом 29 вересня 2020 року, в адміністративній справі №280/2700/20, а саме боржника: Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області її правонаступником - Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області (70433, Запорізька область, Запорізький район, с. Новоолександрівка, вул.Центральна, буд.60; ).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі № 280/8980/20 стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на посаді за період з 19.08.2020 по 29.04.2021 у розмірі 76457 грн. 92 коп. Стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. У задоволенні решти позових вимог відмовлено.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі №280/6131/21 стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на посаді за період з 30.04.2020 по 27.09.2021 в розмірі 152 915, 84 грн. Стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі № 280/1870/22 стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на посаді за період з 28.09.2021 по 10.05.2022 в розмірі 66466,26 грн. Стягнуто з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Посилаючись на затримку виконання рішення суду та з вимогою стягнути середній заробіток, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Правова позиція по даному питанню викладена в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року № 21-63а15.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до частини сьомої ст. 235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його оголошення на судовому засіданні.

Станом на момент звернення позивача до суду рішення Запорізького окружного адміністративного суду в частині поновлення його на посаді, не виконане. Доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок №100).

Згідно з пунктом 1 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, починаючи з 11.05.2022 (наступний день після 10.05.2022, по який вже стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно рішення суду у справі № 280/1870/22).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, ч.ч.2 та 3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що позивач просить суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.05.2022 по 26.09.2022 року (88 днів), при цьому підстав для виходу за межі позовних вимог судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.05.2022 по 26.09.2022 року (88 днів).

Суд зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача становить 434,42 грн та кількість днів вимушеного прогулу позивача з підстав невиконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на посаді складає 88 робочих днів, в зв`язку з чим розмір виплати за вимушений прогул становить 38 228 грн. 96 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Водночас, суд не приймає доводи відповідача про те, що рішенням Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 20.10.2022 поновлено позивача на посаді, виплачено середній заробіток при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді з 11.05.2022 до 20.10.2022, оскільки будь-яких доказів, зокрема, копію вказаного рішення до матеріалів справи надано. Крім того, рішення, на яке посилається відповідач, за його словами датоване 20.10.2022, тобто прийняте вже після закінчення періоду спірного у рамках даної справи.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022 по 26.09.2022 в розмірі 38 228 грн. 96 коп. (з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства) підлягають задоволенню.

Відповідно статті 237-1 КЗпП України встановлено, що "Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя".

Приймаючи до уваги положення ст. 237-1 КЗпП України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, а також дії відповідача щодо невиконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді сільського голови, які спричинили моральні страждання, і оцінюючи при цьому тривалість, характер моральних страждань позивача внаслідок таких дій відповідача, суд вважає, що сума заявленої позивачем моральної шкоди, відповідає обсягу моральних страждань позивача, в зв`язку з чим необхідно стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Доводи відповідача суд відхиляє та зазначає, що Постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі №280/2700/20 від 11.03.2021 апеляційну скаргу Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області - задоволено частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 280/2700/20 -змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. Зокрема вказаною постановою суду встановлено наступне:

Що стосується посилання скаржника на неможливість виконання ним судового рішення по справі № 280/5469/18, оскільки він не є належною стороною виконавчого провадження з виконання цього рішення, що є підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання вказаного судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Скаржником не заперечується, що Григорівська сільська рада Запорізького району Запорізької області у зв`язку з проведенням першої сесії Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області фактично припинила існування внаслідок приєднання її до останньої.

Частиною 3 ст. 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" передбачено, що об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Отже, Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області набула усі права та обов`язки Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у тому числі щодо забезпечення поновлення порушеного права позивача у обраний ним спосіб, правомірність якого була підтверджена судом першої інстанції.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції стягнуто відповідні суми з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Ухвалою суду від 07.10.2020 здійснено заміну сторони правонаступником - Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Зазначена ухвала не оскаржена та набрала законної сили.

Крім того, щодо доводів апеляційної скарги про неможливість виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, колегія суддів зазначає, що рішення підлягає виконанню правонаступником роботодавця і полягає у прийнятті відповідного розпорядження на підставі рішення суду, а також внесенні відповідних записів у трудову книжку. Припинення трудових відносин в такому випадку відбувається з інших підстав у встановленому законом порядку….

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обставини встановлення зобов`язаної сторони в даному випадку не підлягають повторному доведенню.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.132 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що 28.09.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Трачук Н.І. укладено договір про надання правничої допомоги та представництво. Відповідно до п. 3.1 Договору вартість послуг виконавця визначається за домовленістю сторін та складає 2000,00 грн. (а.с.27)

Водночас, на підтвердження виконання умов договору та обсягу надання послуг з правничої допомоги до матеріалів позовної заяви позивачем не надано будь-яких доказів, зокрема, акту приймання-передачі робіт/послуг, розрахунку витрат за договором, підписаного обома сторонами тощо.

Відтак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення витрат на правничу допомогу у вказаній справі в розмірі 2000,00 грн. А тому у їх стягненні суд відмовляє.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Водночас, за приписами п.3 ч.2, ч. 3 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік було встановлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.

Тож, при зверненні до суду позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн., однак судом помилково відкрито провадження у справі, без залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., з яких частину на користь позивача у сумі 908, 00 грн. та іншу частину судового збору у розмірі 84,40 грн. на користь спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70433, Запорізька область, Запорізькій район, с. Новоолександрівка, вул. Центральна, буд. 60, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на посаді за період з 11.05.2022 по 26.09.2022 в розмірі 38 228 грн. 96 коп.

Стягнути з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 84 гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 08 грудня 2022 року.

Суддя Л.Я. Максименко