Справа № 298/834/21
Суддя: Зизич В. В.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/834/21
Номер провадження 2-а/298/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді Зизич В.В.,

секретар судового засідання Келешовчак І.І.,

номер справи 298/834/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Відділ поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі інспектора СРПП Кулєв А.М., Головне управління Національної поліції в Закарпатській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Великий Березний позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі інспектора СРПП Кулєв А.М., Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства звернувся до суду з вказаним вище позовом.

В обґрунтування позову останній зазначив, що 23 липня 2021 року працівником поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №486810, якою притягнуто ОСОБА_1 до адмiнiстративної вiдповiдальностi за ч.2 ст.126 КУпАП. Вказаною постановою позивача визнано винним в тому, що 23 липня 2021 року о 04 год. 15 хв. в с. Люта по вул. Центральній він керував автомобілем ГАЗ-66, на борту якого знаходилось 18 чоловік, не маючи відповідної категорії на керування даним транспортним засобом та перевозку даної кількості пасажирів.

Позивач зазначив, що не згідний з означеною постановою та вважає її такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, наведені в постанові обставини не відповідають дійсності, така винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав.

Вказує, що твердження відповідача про відсутність у позивача категорії на право керування вказаним транспортним засобом не відповідає дійсності, оскільки згідно посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.11.2020 року в нього наявні категорії: В, С1, С. Наголошує, що ніяких людей ні в той, ні в інший день він не перевозив.

Посилається, що диспозиція ч.2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Проте відповідно до водійського посвідчення позивач має право (категорія С, С1) на керування транспортним засобом марки ГАЗ-66.

Стверджує, що працівник поліції у порушення ст.278 КУпАП не провів підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не склав протокол про адміністративне правопорушення, чим позбавив можливості позивача надати пояснення, клопотання, висловити свою незгоду, не було від позивача відібрано пояснень, не надано йому можливості скористатись правовою допомогою, чим грубо порушено вимоги ст.268 КпАП України.

Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не досліджував жодного доказу, до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст. 251 КпАП України, відтак постанова винесена без достатніх доказів.

Наголошується, що оскаржувана постанова порушує законні права та інтереси позивача, який не вчиняв жодного правопорушення, та щодо якого проведено розгляд справи з порушенням норм КУпАП.

За вказаних обставин, позивач просить скасувати оскаржену постанову серії БАВ №486810 від 23 липня 2021 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 3 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2022 року до участі у справі залучено другого відповідача - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.

24 листопада 2022 року поштовим відправленням на адресу суду від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, згідно якого у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про скасування постанови представник відповідача просить відмовити.

Вказується, що інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Кулевим А.М. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, оскільки останній керував транспортним засобом ГАЗ-66, на борту якого знаходилось 18 чоловік, не маючи відповідної категорії на керування таким транспортним засобом, а відтак, порушив приписи ПДР України, за що ч.2 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, внаслідок чого було складено постанову серії БАВ №486810 від 23 липня 2021 року та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

З посиланням на положення п.1.3, 1.9, 2.1, 2.4, 21.1, 21.5, 21.6 ПДР, ч.2 ст.126 КУпАП, ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", представник відповідача стверджує, що в силу законних підстав інспектором поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, дії поліцейського щодо зупинки керованого позивачем транспортного засобу та його вимога пред`явлення водієм відповідних документів ґрунтуються на вимогах закону, оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395, посилання позивача на порушення законодавства в даному випадку є безпідставними, тому такі вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем - Відділом поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі інспектора СРПП Кулєв А.М., до суду не подано.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи жодного разу не з"явився, тричі подав письмові заяви про розгляд справи без його участі. Такожвід позивача ОСОБА_1 24 листопада 2022 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. У вказаній заяві позивач просить справу розглянути без його участі, зазначив, що позовну заяву підтримує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Також просить у разі чергової неявки відповідача в порядку ч.4 ст.128 КАС України розглянути справу за відсутності останнього.

Представники відповідачів - Відділу поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі інспектора СРПП Кулєв А.М., Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи шляхом особистого повідомлення інспектора Кулєва А.М. та направлення тексту повідомлення про виклик на офіційну електронну адресу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, у судове засідання не з`явилися.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення на них відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №486810 від 23 липня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невинним, а оскаржену постанову такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення наявності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість винесення ним постанови про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить із наступного.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що визначено ч. 2 ст. 77 КАС України.

Оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що ОСОБА_1 23 липня 2021 року о 4-ій годині 15 хвилин в с.Люта по вул.Центральна керував транспортним засобом ГАЗ 66 бортовий, на борту якого знаходились 18 чоловік, керував транспортним засобом, не маючи відповідну категорію на перевозку даної кількості пасажирів.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Частиною 2 ст.126 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 2.1 а) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Судом встановлено, що позивач 23 липня 2021 року о 4-ій годині 15 хвилин в с.Люта по вул.Центральна керував транспортним засобом ГАЗ 66 бортовий, номерний знак НОМЕР_2 . Ця обставина позивачем не заперечується.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ГАЗ 66 бортовий - С, 1977 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , вказаний транспортний засіб має повну масу 5770 кг (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ).

Згідно посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у нього наявні такі категорії для керування транспортними засобами: «В», «С1», «С». Категорії «В», «С1» відкриті 20.11.2020 року по 09.10.2022 року, а категорія «С» - 09.10.2020 року по 09.10.2022 року (посвідчення водія НОМЕР_1 ).

Проаналізувавши вищенаведені документи та норми права, суд дійшов висновку, що керування позивачем транспортним засобом ГАЗ 66 бортовий, номерний знак НОМЕР_2 , відбувалося без порушення вимог п. 2.1 а) ПДР України, оскільки, ОСОБА_1 23 липня 2021 року керував транспортним засобом марки ГАЗ 66 бортовий, номерний знак НОМЕР_2 , повною масою 5770 кг, а у позивача з 20 листопада 2020 року відкрита категорія «С1», яка надає йому право керувати призначеними для перевезення вантажів автомобілями, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Відтак, станом на 23 липня 2021 року ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія із відкритою категорією «С1», мав право керувати автомобілем марки ГАЗ 66 бортовий, номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, наданими позивачем письмовими доказами спростовуються висновки відповідача, які зумовили притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Що стосується наведених в оскарженій постанові відомостей, що позивач керував автомобілем ГАЗ-66, на борту якого знаходилось 18 чоловік, то суд зазначає наступне.

Суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та знаходить, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі відповідно до положень статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Позивач факт керування ним автомобілем ГАЗ-66, на борту якого знаходилось 18 чоловік, заперечив. В той же час відповідачі доказів протилежного суду не надали.

Суд встановив, що відповідачі на виконання вимог ч. 1, 2 статті 77 КАС України та ст.251 КУпАП не надали жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачами не надано належних, допустимих доказів в підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є лише оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, суд вважає, що така постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскарженій постанові.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Між тим, така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, однак в розглядуваному випадку фіксування працівником поліції не здійснювалось.

Таким чином, на думку суду, лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, однак в даній справі докази фіксації правопорушення відсутні.

Ввідповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, як суб`єктом владних повноважень, з огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Кулєв А.М., який є територіальним підрозділом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, не доведено правомірності дій поліцейського та не надано обґрунтованих доводів прийняття останнім оскарженої постанови відповідно до норм КУпАП.

З огляду на вищезазначене та те, що відповідачі по справі доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а також правомірності дій поліцейського відповідно до ст.77 КАС України, не надали, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Таким чином, суд встановив те, що відповідачі не довели факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, також не надали суду жодних доказів, які безпосередньо підтверджували обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності. Як наслідок, відповідачі не довели правомірності прийнятої постанови серії БАВ №486810 від 23 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, тому така є протиправною, що є підставою для її скасування.

При вирішенні даного спору суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст.9, 126, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.

Така позиція суду повністю співпадає з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 липня 2020 по справі №524/6159/16-а.

Згідно даних квитанції № від 29 липня 2021 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 454 гривні 00 копійок.

Отже, враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 454 гривні 00 копійок, відповідно до ст.139 КАС України мають бути покладені на відповідача - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст.9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанову серії БАВ №486810 від 23 липня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, винесену інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Кулєв А.М., скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Відділ поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі інспектора СРПП Кулєв А.М., місцезнаходження: 89000, Закарпатська область, смт.Великий Березний, вул.Штефаника, 5; Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: 88000, м.Ужгород, вул.Ф.Ракоці, 13, .

Повне рішення суду складено 25 листопада 20 22 року.

Суддя Зизич В.В.