Справа № 474/535/22
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/535/22
Провадження № 2-а/474/4/22
Рішення

Іменем України

07.12.22р. смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

22.09.2022р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР № 5803458 від 25.08.2022р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поліцейським Відділення поліції № 2 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Ципліцьким Сергієм Анатолійовичем (далі - поліцейський Ципліцький С.А.), про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400 грн.;

- провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу та події зазначеного адміністративного правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 25.08.2022р. поліцейським ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Ципліцьким Сергієм Анатолійовичем, відносно нього винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та накладено штраф в сумі 20 400 грн.

В постанові зазначено, що 25.08.2022р., о 20 год. 15 хв., позивач керував транспортним засобом "ВАЗ 21011", д/н НОМЕР_1 , та рухався автодорогою М-13 Кропивницький - Платонове, не маючи права керування таким видом транспортного засобу, так як позбавлений права керування Первомайським міським судом Миколаївської області від 07.07.2022р. чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом та ч.4 ст.126 КУпАП.

Позивач повністю не погоджується з оскаржуваною постановою та зазначає, що він дійсно, 25.08.2022р., о 20 год. 15 хв., знаходився в салоні транспортного засобу марки "ВАЗ 21011", д/н НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб знаходився на узбіччі автомобільної дороги М-13 Кропивницький - Платонове, приблизно на 147 кілометрі вказаної дороги, на території Первомайського (Врадіївського) району Миколаївської області на зупинці.

Без повідомлення причин та підстав перевірки документів, що посвідчують особу, поліцейський Ципліцький С.А. всупереч положень статті 32 Закону України "Про національну поліцію", запропонував власнику транспортного засобу марки "ВАЗ 21011", д/н НОМЕР_1 , надати йому на перевірку паспорт громадянина України позивача та технічний паспорт на транспортний засіб, на що йому позивачу передано відповідні документи.

Після пред`явлення паспортного документу відповідачем розпочато складання відповідної постанови. При цьому поліцейський Ципліцький С.А. не звертав уваги на повідомлення позивача про те, що він перебував в автомобілі як пасажир, що останній здійснював керування транспортним засобом. Поліцейським Ципліцьким С.А. проігноровано, також, повідомлення позивача про те, що керування транспортним засобом здійснював, безпосередньо, громадянин ОСОБА_3 .

Через невеликий проміжок часу до місця зупинки транспортного засобу, приїхав громадянин ОСОБА_4 , який практично супроводжував транспортний засіб марки "ВАЗ 21011", д/н НОМЕР_1 , та який також повідомляв поліцейському Ципліцькому С.А. про обставини справи які йому відомі.

При складанні постанови серії ЕАР №5803458 поліцейським Ципліцьким С.А. не надано позивачу право ознайомитися з матеріалами справи, надати пояснення, подавати докази. Також не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні. Позивачу не роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та право на захист.

З огляду на вищевикладене та враховуючи приписи ст.ст. 251, 268, 283, 287, 288 КУпАП позивач вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою, незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

13.10.2022р. представниця відповідача Терентьєва Н.М. подала відзив на позову заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю.

Так представниця відповідача зазначає, що твердження позивача зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності, позовні вимоги є безпідставні та необґрунтовані, оскільки, 25.08.2022р. поліцейським Ципліцьким С.А., було винесено постанову серії ЕАР №5803458 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до рапорту, поліцейським Ципліцьким С.А., вбачається, що 25.08.2022р. перебуваючи у добовому наряді СРПП, о 19 год. 50 хв., на околиці смт Врадіївка спільно з інспектором СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Кушніренком С.О. було зупинено автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

В ході перевірки документів в останнього та перевірки ІТС ІПНП було встановлено, що згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2022р. № 484/1793/22 позивача позбавлено права керування транспортного засобу на 1 рік та штраф у розмірі 17 000 грн., в подальшому відносно позивача було винесено адміністративну постанову за ч. 4 ст.126 КУпАП. До адміністративної справи були долучені відеодокази.

Поліцейський Ципліцький С.А., який розглядав справу, оголосив яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснив позивачу, який брав участь у розгляді справи, ознайомлено з правами особи яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто ст. 268 КУпАП та змістом ст. 63 Конституції України. Будь-які заперечення, шляхом подання пояснення на окремому аркуші щодо незаконності та необґрунтованості складання постанови позивачем не надано.

Тому на думку представниці відповідача, інспектором СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Сергієм Ципліцьким виявлено ознаки адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП штраф у розмірі 20 400 грн.

Крім того, на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209747 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.9 ПДР України, де останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, де підтверджується відеозаписом поліцейського, що було додано до матеріалів справи.

07.12.2022р. представниця позивача Архипова К.Г. подала клопотання, в якому вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5803458 не містить відомостей про наявність відеодоказів та не містить посилань на технічний засіб яким фіксувався розгляд справи про адміністративне правопорушення та сама подія правопорушення, що є недопустимим порушенням, відповідна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду по справі №524/5536/17 від 15.11.2018р.

В судовому засіданні 07.11.2022р. позивач та його представниця Архипова К.Г. підтримали позов та просили його задовольнити.

Позивач та його представниця Архипова К.Г. в судове засідання призначене на 07.12.2022р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. Водночас, 07.12.2022р. представниця позивача звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача.

Представниця відповідача Терентьєва Н.М. в жодне із судових засідань не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 268 КАС України, повідомлена про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Водночас, 05.12.2022р. представниця відповідача звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача та його представниці, свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надані в судовому засіданні 07.11.2022р., ознайомившись з запереченнями представниці відповідача проти позову та дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

25.08.2022р., о 20 год. 39 хв., поліцейським Ципліцьким С.А. стосовно позивача складено оскаржувану постанову, в якій зазначено, що 25.08.2022р. о 20 год. 15 хв. позивач керував транспортним засобом "ВАЗ 21011", д/н НОМЕР_1 , та рухався автодорогою М-13 Кропивницький - Платонове, не маючи права керування таким видом транспортного засобу, так як позбавлений права керування Первомайським міським судом Миколаївської області від 07.07.2022р. чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом та ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до останньої нічого не додавалося. Постанова не містить підписи позивача в графах щодо роз`яснення йому прав за ст. 268 КУпАП, строку на оскарження за ст. 289 КУпАП, а також щодо отримання ним копії постанови.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон) визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст. 18 Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейським надано право зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивача визнано винним за порушення п.п. "а" п. 2.1. Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.п. "а" п. 2.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, в тому числі, передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов`язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Пунктами, 3, 4, 5, 7-10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція), визначено, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.п. 2 та 5 розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно додатку 5 до Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі повинна містити графу, в якій зазначено, що додається до постанови.

З конструкції ч. 4 ст. 126 КУпАП слідує, що склад адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні 07.11.2022р. свідок ОСОБА_3 надав показання, які в цілому збігаються з поясненнями позивача, що 25.08.2022р. саме він керував автомобілем марки "ВАЗ -21011", а не позивач. При цьому зазначив, що працівники поліції не зупиняли автомобіль, а під`їхали до автомобіля, який знаходився на узбіччі дороги, та в цей момент за кермом сидів позивач, який раніше пересів на місце водія. Про ці обставини вони повідомляли поліцейського, який на це не реагував.

З огляду на встановленні обставини справи, оцінюючи показання свідка ОСОБА_3 щодо відповідності їх критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, необхідно зазначити, що в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи інших доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям, не можливо достовірно стверджувати про правдивість чи неправдивість показань свідка ОСОБА_3 .

Так суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_4 , оскільки вони не містять жодних відомостей які б мали значення для розгляду справи по суті.

Щодо відеозапису та рапорту поліцейського Ципліцького С.А., які наданні представницею відповідача, на основі яких остання стверджує про необґрунтованість позову та дотримання поліцейським Ципліцьким С.А. вимог законодавства під час винесення оскаржуваної постанови слід зазначити таке.

Зазначений відеозапис не відповідає критеріям належності та допустимості та не береться до уваги, оскільки в порушення приписів п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018р. № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019р. № 28/32999, та п. 3.5. розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, відеозапис на якому зафіксовано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не є безперервним, а відтак є не допустимим (постанова Верховного Суд від 18.07.2019р. у справі № 216/5226/16-а, постанова Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 536/1703/17).

Також слід зауважити, що на вказаному відеозапису зафіксовано порядок оформлення протоколу стосовно позивача за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. При чому в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, якщо такий запис здійснювався, як і не зазначено про долучення такого відеозапису до постанови.

Таким чином, навіть за умови, дотримання працівником поліції вимог щодо безперервності здійснення відеозапису оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, останній не відповідає критеріям належності та допустимості, так як не стосується оскаржуваної постанови.

Судом також не береться до уваги рапорт складений поліцейським Ципліцьким С.А. на ім`я начальника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не відповідає критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, так як складений 05.10.2022р. зацікавленою особою (поліцейським, який виніс оскаржувану постанову), і лише після звернення позивача до суду з адміністративним позовом та зі спливом більше ніж місяця з дня винесення оскарженої постанови. Вказаний рапорт не міг не може буди взятий до уваги як під час винесення оскаржуваної постанови, так під час даного судового розгляду.

Таким чином, хоча єдиним доказом на підтвердження обґрунтованості позову є показання свідка ОСОБА_3 , які неможливо перевірити, однак відповідачем не надано жодних доказів чи адміністративних матеріалів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та стали підставою складення оскаржуваної постанови, на підтвердження правомірності останньої, в тому числі щодо роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні в справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейського суду з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою Суду, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи про адміністративне правопорушення по суті.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення та даної судової справи не містять доказів, які "поза розумним сумнівом" підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно ст. 139 КАС України судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 496 грн. 20 коп. підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР № 5803458 від 25.08.2022р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поліцейським Відділення поліції № 2 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Ципліцьким Сергієм Анатолійовичем, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 т. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано "12" грудня 2022 року.

Суддя Ф.Г. Сокол