Справа № 380/16568/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/16568/21 пров. № А/857/16123/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Кузан Р.І.,

час ухвалення рішення 15 год 29 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 27 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС) № від 19 квітня 2021 року, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі ПК) та абзацу 24 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481/95-ВР) за порушення вимог частин 1 та 20 статті 15 цього Закону до нього було застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 500 000,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі № 380/16568/21позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що за адресою АДРЕСА_1 розміщено декілька резервуарів для зберігання пального місткістю 14000 л та 10000 л. Сторонами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо власника резервуара, з якого відбувалась заправка автомобіля в ході фактичної перевірки, та власника пального.

Окрім того, розмір штрафної санкції, який передбачений у частині 2 статті 17 Закону №481/95-ВР за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, становить 250 000,00 грн, а у оскаржуваному ППР відповідачем до позивача застосовано штраф у розмірі 500 000 грн.

Водночас постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2021 року у справі № 442/3197/21 було закрито провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Додатково звертає увагу на те, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена 31 березня 2021 року, а акт перевірки складено, зареєстровано та підписано посадовими особами відповідача лише 02 квітня 2021 року з порушенням встановленого порядку.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ДПС, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання для власних потреб чи промислової переробки) № 2000411 (термін дії з 05 березня 2020 року до 05 березня 2025 року). Фактичною перевіркою було встановлено, що у своїй діяльності позивач використовує резервуар ємністю 14000 л.

31 березня 2021 року ФОП ОСОБА_1 особисто здійснив заправку дизельним паливом автомобіля працівників ГУ ДПС у кількості 52,17 л на загальну суму 1200,0 грн.

Посилання позивача. на те, що дизельне паливо належало МПВКП «Хева і К» не підтверджено документально.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ФОП ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ГУ ДПС у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Представник ФОП ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20).

Посадовими особами ГУ ДПС 31 березня 2021 року була проведена фактична перевірка господарської одиниці, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність позивач.

За наслідками перевірки було складено акт від 02 квітня 2021 року №7486/13/09/РРО/ НОМЕР_1 , у якому зазначено, що 31 березня 2021 року о 10:27 год ФОП ОСОБА_1 за вказаною адресою було здійснено реалізацію пального (дизельне паливо) в кількості 52,17 л вартістю 23,00 грн/л з металевої ємності через вимірювальний прилад безпосередньо у бак автомобіля за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС 19 квітня 2021 року прийняло ППР №, яким на підставі приписів підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК та абзацу 24 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення вимог частин 1 та 20 статті 15 цього Закону до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500 000,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погодився із вказаним рішенням ГУ ДПС та звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.

За правилами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом № 481/95-BP.

За правилами частини 20 статті 15 Закону № 481/95-BP роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 1 статті 16 Закону № 481/95-BP передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Правомірність проведення ГУ ДПС фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 позивачем у рамках справи, що розглядається, не оспорюється.

Частиною 2 статті 17 Закону № 481/95-BP встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, 500000 гривень.

Сторонами визнається те, що у ФОП ОСОБА_1 станом на момент проведення ГУ ДПС фактичної перевірки була чинна ліцензія на право зберігання пального №2000411 від 05 березня 2020 року.

Окрім того, безспірним є встановлення факту реалізації позивачем 31 березня 2021 посадовим особам контролюючого органу дизельного палива у кількості 52,17 л вартістю 23грн/л у бак автомобіля на загальну суму 1200,00 грн.

Водночас у своїх власноручних письмових поясненнях від 31 березня 2021 року ОСОБА_1 визнавав факт реалізації дизельного палива із свого резервуару на суму 1200 грн за ціною 2323грн/л та висловлював з цього приводу жаль (а.с. 100).

З урахуванням наведених правових норм та встановлених у ході апеляційного розгляду фактичних обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність висновків контролюючого органу, зроблених у ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , та наявність у відповідача належних підстав для застосування до позивача штрафу у розмірі 500000 грн.

Водночас апеляційний суд вважає безпідставними доводи ФОП ОСОБА_1 про відсутність у контролюючого органу доказів щодо належності саме йому реалізованого дизельного палива, як обов`язкового елементу для притягнення його до відповідальності за реалізацію пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання, оскільки вважає їх надуманими та такими, що свідчать про переоцінку фактичних обставин справи на свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування вимог діючого законодавства.

Водночас апеляційний суд наголошує, що факт наявності постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2021 року у справі № 442/3197/21, якою було закрито провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП, не спростовує наявності у діях позивача порушення вимог законодавства, відповідальність за яке передбачено приписами Закону № 481/95-BP.

Реєстрація та підписання посадовими особами відповідача 02 квітня 2021 року акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , проведеної 31 березня 2021 року, на переконання апеляційного суду, жодним чином не впливає на суть виявленого у ході перевірки порушення позивачем вимог Закону № 481/95-BP.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі № 380/16568/21 та у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 08 грудня 2022 року.