Справа № 296/3384/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/3384/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петровська М.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

07 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви, поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №164509 від 03.06.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП;

- справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 03.06.2022 близько 10 години автомобіль під його керуванням був зупинений інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , озвучена причина зупинки - ймовірне перебування автомобіля в угоні. На вимогу поліцейського було пред`явлено оригінал полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5638439 із строком дії до 08.07.2022. Після перевірки полісу працівник поліції вказав, що згідно бази даних автомобіль не застрахований, та виніс постанову серії БАБ №164509 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає постанову протиправною та необґрунтованою, оскільки: зазначена в постанові причина зупинки у зв`язку з неувімкненням покажчика повороту є надуманою, дійсною причиною зупинки, яка не підтвердилась, було перебування автомобіля в угоні; страховий поліс на момент зупинки транспортного засобу був наявний, а чинне законодавство не встановлює обов`язку переоформлювати поліс у разі зміни номерного знаку або власника автомобіля; працівником поліції не розглянуто клопотання позивача про залучення захисника та складено постанову до його прибуття; постанова не містить зазначення напрямку руху транспортного засобу, а також посилання на технічний засіб, яким зафіксовано вчинення адміністративних правопорушень; постанова не містить відміток про роз`яснення позивачу його прав.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №164509 від 03.06.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Даниленком М.В. дотримано процедуру розгляду справи, зокрема роз`яснено позивачу його права, при цьому, жодних клопотань в ході розгляду справи позивач не заявляв та не мав зауважень з приводу порушення його права на захист, що підтверджується його підписом в оскаржуваній постанові.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03 червня 2022 року інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Даниленком Михайлом Володимировичем було винесено постанову серії БАБ №164509 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно змісту вищевказаної постанови, 03.06.2022 о 10 год. 13 хв. в м.Житомирі по вул.Вітрука, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при перестроюванні з правої смуги в ліву не подав світловий сигнал покажчиком повороту, чим порушив вимоги п.9.2 (б) ПДР, а також не пред`явив та не мав при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (ґ) ПДР.

Не погоджуючись зі спірною постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог підпункту (ґ) пункту 2.1 розділу 2, підпункту (б) пункту 9.2 розділу 9 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч.2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.122 КУпАП.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з положеннями п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями пункту 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Згідно п.9.2 (б) Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У відповідності до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідний страхових поліс.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.3 ст.283КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, та від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів зауважує, що долучений відповідачем до матеріалів справи диск із відеозаписом не може вважатися належним доказом вчинення правопорушень позивачем у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії БАБ №164509 від 03.06.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126,ч.2ст.122 КУпАП, матеріали справи не містять.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог підпункту (ґ) пункту 2.1 розділу 2, підпункту (б) пункту 9.2 розділу 9 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів правомірності постанови серії БАБ №164509 від 03.06.2022, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині її скасування.

Щодо позовної вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача то колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині з огляду на те, що воно ніким не оскаржується.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.