Справа № 380/3748/20
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/3748/20
У Х В А Л А

з питань заміни сторони виконавчого провадження

08 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за його позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/3748/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року у справі №380/3748/20 позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо зменшення ОСОБА_1 грошового забезпечення за грудень 2015 року шляхом виключення з грошового атестату №4 та довідки про додаткові види грошового забезпечення №40/14/28-10-05-02-55, які надіслані в ГУ ПФ у Львівській області, премії за грудень 2015 року в розмірі 11368 грн. 95 коп. визначеної згідно наказу №19-ф від 29.03.2016 року та невиплати вказаної премії в розмірі 11368 грн. 95 коп.; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2015 року в розмірі 11368 грн. 95 коп. згідно наказу №19-ф від 29.03.2016 року та надіслати до ГУ ПФ у Львівській області грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення з врахуванням премії встановленої наказом №19-ф від 29.03.2016 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року у справі №380/3748/20 повернуто скаржнику.

На виконання рішення від 03 грудня 2020 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця від 17.02.2021 відкрито виконавче провадження ВП №64542380 з виконання цього виконавчого листа, що підтверджено копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Боржником зазначено Офіс великих платників податків Державної податкової служби (адреса: м.Київ, вул.Дегтярівська, 11Г, ), стягувач: ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 (далі заявник) 29.11.2022 року звернувся в суд з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні 64542380 сторону боржника: Офіс великих платників податків ДФС (вул.Дегтярівська, 11-г, м.Київ, 04119, ) на Державну фіскальну службу України () в особі Комісії з реорганізації ДФС (вул.Межигірська, 11, м.Київ, 04701, а/с №90).

Заява вмотивована тим, що оскільки Держана фіскальна служба України, згідно Положення про Державну фіскальну службу України, що затверджене Постановою КМУ від 21.05.2014 р. №236, організовує свою роботу і роботу територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління; координує та контролює діяльність своїх територіальних органів та організовує їх взаємодію з державними органами та органами місцевого самоврядування, перебуває у стані припинення, але не ліквідована, то відповідно до частини четвертої статті 105 Цивільного кодексу України, Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, слід замінити боржника у виконавчому провадженні, оскільки функції з управління справами ДФС в процесі її реорганізації (припинення) здійснює комісія з реорганізації ДФС, утворена постановою Кабінету Міністрів України від 15.05.2019 №395 "Питання Державної податкової служби".

Розглянувши подані документи і матеріали заяви, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 року «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі Постанова №1200) вирішено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Відповідно до абзацу шостого пункту 2 Постанови №1200, Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі постанова №537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно додатку 1.

Пунктом 2 цієї ж постанови реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Так, реорганізовано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

На підставі Постанови №537, 30.07.2019 року проведена реєстрація юридичної особи Офісу великих платників податків ДПС.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Офіс великих платників податків ДПС.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

При цьому, Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21.08.2019 №682-р (далі Розпорядження №682-р) Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до Наказу ДПС України «Про початок діяльності Державної податкової служби України» від 28.08.2019 №36 розпочато виконання ДПС України функцій і повноважень ДФС України, що припиняється.

Таким чином, Постанова №1200 та Розпорядження №682-р свідчать компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Згідно з підпунктами 6 та 8 пункту 5 Положення про Державну фіскальну службу України, що затверджене Постановою КМУ від 21.05.2014 р. №236, ДФС з метою організації своєї діяльності організовує свою роботу і роботу територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління; координує та контролює діяльність своїх територіальних органів та організовує їх взаємодію з державними органами та органами місцевого самоврядування.

Згідно частини 2 статті 379 КАС КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені в Законі України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII)

У статті 1 Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частиною 1 статті 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Крім того, суд при розгляді справи звертає увагу на наявність послідовної практики застосування вищенаведених норм статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України Верховним Судом, як судом касаційної інстанції, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

Так, у згаданому рішенні зазначено наступне.

«Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отож положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - ДФС України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до ДПС України.

...

Ураховуючи, що зобов`язання, що випливає з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року, не стосувалося публічно-владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент вирішення судами питання про заміну боржника до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС України як боржника за вказаним рішенням суду, висновок судів попередніх інстанцій про вибуття ДФС України і наявність підстав для її заміни на ДПС України є передчасним.».

Отже, необхідною умовою для заміни сторони є її заміна саме правонаступником.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Узагальнюючи наведене можна прийти до висновку, що правонаступництво в адміністративних правовідносинах має дві форми, а саме: правонаступництво щодо публічно-владних управлінських функцій (перехід повноважень до правонаступника) та інше правонаступництво.

Як наслідок, правонаступництво щодо публічно-владних управлінських функцій підтверджується розпорядчим документом про передачу адміністративної компетенції, а інше правонаступництво загальним порядком визначеним чинним законодавством.

При цьому, частиною 4 статті 87 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 91 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами 6 та 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року № 755-ІV визначено, що у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи, а у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Частиною 3 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2019 №395 «Питання Державної податкової служби» постановлено утворити комісію з реорганізації Державної фіскальної служби.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що юридична особа, в тому числі та, що є суб`єктом владних повноважень, вважається ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. До цього моменту юридична особа перебуває у процесі ліквідації, а виконання функцій щодо управління такої юридичної особи переходять до комісії з припинення юридичної особи з моменту призначення (утворення) комісії.

Проте, суду не було надано жодних доказів щодо правонаступництва саме комісії з реорганізації Державної фіскальної служби як органу управління юридичної особи ДФС України.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок боржника, що випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, стосується проходження публічної служби ОСОБА_1 , проте за вищевказаними нормативними актами не передбачено правонаступництво Офісу великих платників податків ДФС України функцій, зокрема щодо питань, які стосуються саме проходження публічної служби та доказів таких суду заявником не представлено.

Крім того, суд зазначає таке.

Виконавчий лист у цій справі видано на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, яким зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2015 року в розмірі 11368 грн. 95 коп. згідно наказу №19-ф від 29.03.2016 року та надіслати до ГУ ПФ у Львівській області грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення з врахуванням премії встановленої наказом №19-ф від 29.03.2016 року, а відтак спір у цій справі стосується проходження публічної служби, а не публічно-владних управлінських функцій.

Таким чином, суд вважає, що обов`язок боржника, що випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій.

Відтак, у спірних правовідносинах заміна Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби як боржника за вказаним рішенням, яке з 22.10.2020 року в стані припинення, може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття внаслідок припинення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи те, що зобов`язання, яке випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, не стосувалося публічно-владних функцій, і на момент вирішення судом питання про заміну боржника до Реєстру не був внесений запис про його припинення та не надано доказів в підтвердження виконання функцій комісії з реорганізації ДФС та доказів правонаступництва ДФС України, таке звернення з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні є необгрунтованим.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 248, 379 підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні 64542380 сторону боржника: Офіс великих платників податків ДФС (вул.Дегтярівська, 11-г, м.Київ, 04119, ) на Державну фіскальну службу України () в особі Комісії з реорганізації ДФС (вул.Межигірська, 11, м.Київ, 04701, а/с №90) у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк В.Я.