Справа № 160/3006/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 грудня 2022 року Справа №160/3006/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
30.11.2022 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20, в якій заявник просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до суду у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020року у справі №160/3006/20.

В обґрунтування заяви про встановлення судового контролю зазначається, що 26.06.2020р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено рішення у справі №160/3006/20, на виконання якого 20.09.2021 року судом було видано відповідний виконавчий лист, який, в подальшому, 11.01.2022 року подано представником стягувача до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) разом із заявою про примусове виконання цього рішення суду, однак, станом на момент звернення до суду із цією заявою про встановлення судового контролю боржником не вчинено жодних дій, направлених на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №160/3006/20, що, на думку заявника, є підставою для застосування судового контролю за виконанням цим рішенням суду. При цьому, за твердженням заявника, формальний підхід до виконання судового рішення, як-то проведення невірних та по своїй суті помилкових бухгалтерських нарахувань не забезпечують реальне виконання рішення суду та не можуть вважатися достатніми і вичерпними заходами його повного та фактичного виконання. Таким чином, тривале невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, є підставою для задоволення заяви про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання боржника подати звіт про виконання цього рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 07.12.2022 року о 15:00 год.

Крім того, вищезазначеною ухвалою суду від 01.12.2022р. витребувано у ОСОБА_1 письмові пояснення та докази на їх підтвердження стосовно того, які саме дії вчинялися Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року в адміністративній справі №160/3006/20, а також встановлено ОСОБА_1 строк для надання таких доказів у справі до 07.12.2022 року.

07.12.2022 року на електронну пошту суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача повторно зазначив про те, що станом на момент звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю боржником не вчинено жодних дій, направлених на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №160/3006/20, при цьому, формальний підхід до виконання цього судового рішення, як-то проведення невірних та по своїй суті помилкових бухгалтерських нарахувань не забезпечують реальне виконання суду та не можуть вважатися достатніми і вичерпними заходами, спрямованими на його повне та фактичне виконання. Таким чином, на момент звернення до суд, рішення не виконано.

Також 07.12.2022 року від представника заявника надійшло клопотання про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції з розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

У судове засідання 07.12.2022 року представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.382 КАС України.

Перевіривши повноваження особи, якою подано заяву, дослідивши матеріали справи та розглянувши наведені у заяві доводи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірне питання, суд доходить висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/3006/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щодо не проведення нарахування та виплати у період з 01 січня 2017 р. по 28 вересня 2018 р. індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ); зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 р. по 28 вересня 2018 р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 29 вересня 2018 р. по день фактичного розрахунку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року без змін.

Отже, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3006/20 набрало законної сили 07.07.2021 року.

20.09.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/21 ОСОБА_1 видано відповідний виконавчий лист із строком пред`явлення до виконання до 07.07.2024 року (включно), який отримано представником позивача 22.10.2021р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.

11.01.2022 року представником ОСОБА_1 направлено до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20 та відповідний виконавчий лист у справі №160/3006/20.

При цьому, суд зазначає, доказів щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа №160/3006/20, виданого Дніпропетровським окружними адміністративним судом 20.09.2021р., матеріали справи не містять, при цьому, в автоматизованій системі виконавчого провадження також така інформація відсутня.

Водночас, заявником не надано жодних доказів щодо вжиття ним передбачених чинним законодавством заходів задля реального звернення вищевказаного рішення суду до примусового виконання.

Разом з тим, заявник вважаючи, що бездіяльність відповідача свідчить про умисне та без поважних причин невиконання рішення суду у справі №160/3006/20, звернувся до суду з цією заявою про встановлення судового контролю за його виконанням відповідно до ст.382 КАС України.

Так, статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року та від 06 травня 2019 року по справі №826/9960/15.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у додатковій постанові від 31.07.2018р. у справі № 235/7638/16-а.

Крім того, відповідно до абзацу 3 статті 1291 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом Законом України Про виконавче провадження.

За приписами ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

Так, відповідно до приписів ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63 Закону).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (ч.4 ст.63 Закону).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.63 Закону).

Отже, приписами Закону України Про виконавче провадження визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20, суд враховує, що хоча заявником і було отримано виконавчий лист у справі №160/3006/20 та пред`явлено його до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20, однак, надані заявником докази не дають можливості встановити стан виконання цього виконавчого листа, оскільки матеріли справи не містять доказів щодо відкриття виконавчого провадження за таким виконавчим листом, а також не містять доказів щодо неможливості його примусового виконання.

Отже, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20.

При цьому, заявником не надано жодних доказів неможливості примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20 у загальному порядку, таким чином, наразі неможливо стверджувати про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення, як і неможливо стверджувати, що примусове виконання цього рішення суду не дасть очікуваних результатів.

Таким чином, позивач, стверджуючи про умисне невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, не надав до суду доказів звернення до відповідача з цього приводу, або доказів звернення до примусового виконання рішення суду та відсутності результату по завершенню процедури примусового виконання рішення суду.

Натомість, з тексту заяви про встановлення судового контролю, а також з наданих представником заявника додаткових пояснень на виконання вимог ухвали суду, слідує, що можливо відповідачем і вживалися якісь дії задля виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №160/3006/20, проте, заявник не погоджується з такими діями і вважає їх неналежними щодо виконання цього рішення суду, оскільки і у заяві, і у додаткових поясненнях зазначається, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то проведення невірних та по своїй суті помилкових бухгалтерських нарахувань не забезпечують реальне виконання рішення суду та не можуть вважатися достатніми і вичерпними заходами його повного та фактичного виконання. Водночас, не зважаючи на витребування ухвалою суду від 01.12.2022р. у ОСОБА_1 письмових пояснень та доказів на їх підтвердження стосовно того, які саме дії вчинялися Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року в адміністративній справі №160/3006/20, заявник фактично ухилився від надання таких пояснень і доказів, обмежившись в котре виключно посиланням на те, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то проведення невірних та по своїй суті помилкових бухгалтерських нарахувань не забезпечують реальне виконання рішення суду та не можуть вважатися достатніми і вичерпними заходами його повного та фактичного виконання. Відтак, заявником не доведено, що відповідачем взагалі не вжито будь-яких дій на виконання рішення суду і що заява про встановлення судового контролю за його виконанням не пов`язана фактично з оскарженням дій відповідача, що вчинені на виконання такого рішення, яке, відповідно до приписів КАС України, має здійснюватися в іншому порядку за правилами ст.383 КАС України, а не згідно зі ст.382 цього Кодексу.

Суд зауважує, що у розумінні приписів ст.382 КАС України процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі 806/2594/16.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність вжиття таких заходів за наявних обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/3006/20.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/3006/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова