Справа № 580/4348/22
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року справа № 580/4348/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати невиплаченого грошового забезпечення при звільненні працівника починаючи з 26.04.2019 дня звільнення по день фактичного розрахунку 27.08.2022 у сумі 228828 грн. 36 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідач у день звільнення позивача зі служби своєчасно не виплатив йому індексації грошового забезпечення, заборгованості по грошову забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час та не здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, які на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 та від 18.08.2021 у справі №580/4288/21, виплачені позивачу лише 28.08.2022, тому позивач вважає, що відповідач має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що із прийняттям судового рішення, яким присуджено на користь позивача індексацію грошового забезпечення, положення ст. ст. 116, 117 КЗпП України не застосовуються. Також зазначено, що суд зобов`язаний у спірних правовідносинах застосувати критерії зменшення розміру відшкодування з огляду на співмірність.

Ухвалою суду від 10.11.2022 витребувано від відповідача завірену належним чином копію довідки про нараховані та виплачені ОСОБА_1 суми грошового забезпечення станом на день звільнення його зі служби та зупинено провадження в адміністративній справі до отримання судом витребуваних документів.

Ухвалою суду від 07.12.2022 поновлено провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управління Національної поліції в Черкаській області, при звільненні позивача зі служби питання про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення та заборгованості по грошову забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час не вирішувалось.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення та заборгованості по грошову забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час за період із 01.03.2016 по 15.02.2019 на користь ОСОБА_1 у сумі 9712 (дев`ять тисяч сімсот дванадцять) грн. 60 коп., а також стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по індексації грошового забезпечення за період із 01.06.2016 по 31.10.2017 на користь ОСОБА_1 (у сумі 2718 грн. (дві тисячі сімсот вісімнадцять) 85 коп.

На виконання вказаного рішення суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 відповідач 16.07.2020 виплатив позивачу заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час за період із 01.03.2016 по 15.02.2019 та заборгованість по індексації грошового забезпечення за період із 01.06.2016 по 31.10.2017.

Крім того, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №580/4288/21 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, за період його служби у 2016-2019 роках, враховуючи присуджену рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 доплату за службу у нічний час та виплати йому з урахуванням вже виплачених сум коштів.

На виконання вказаного рішення суду від 18.08.2021 у справі №580/4288/21 відповідач нарахував та 27.08.2022 виплатив позивачу перерахунок грошового забезпечення позивача за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність у сумі 1085 грн. 49 коп.

Позивач вважаючи, що відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення, заборгованості по грошову забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час та не здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність), звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд зазначає, що 16 квітня 2020 року у справі №822/3307/17 Верховний Суд зробив висновок, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, тому належить застосовувати норми КЗпП.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, стаття 116 КЗпП України викладена у новій редакції та передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі N 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, повідомити працівника про нараховані суми виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, також були внесені зміни до статті 117 КЗпП України.

Так, частина перша статті 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності, а за змістом частини другої вказаної статті у разі спору про розміри належних звільненому працівнику сум розмір відшкодування за час затримки визначає суд.

Водночас середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Судом із матеріалів справи встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час за період із 01.03.2016 по 15.02.2019 на користь ОСОБА_1 у сумі 9712 (дев`ять тисяч сімсот дванадцять) грн. 60 коп., а також стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області заборгованість по індексації грошового забезпечення за період із 01.06.2016 по 31.10.2017 на користь ОСОБА_1 (у сумі 2718 грн. (дві тисячі сімсот вісімнадцять) 85 коп.

На виконання вказаного рішення суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 відповідач 16.07.2020 виплатив позивачу заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час за період із 01.03.2016 по 15.02.2019 та заборгованість по індексації грошового забезпечення за період із 01.06.2016 по 31.10.2017.

Крім того, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №580/4288/21 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, за період його служби у 2016-2019 роках, враховуючи присуджену рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 доплату за службу у нічний час та виплати йому з урахуванням вже виплачених сум коштів.

На виконання вказаного рішення суду від 18.08.2021 у справі №580/4288/21 відповідач нарахував та 27.08.2022 виплатив позивачу перерахунок грошового забезпечення позивача за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність у сумі 1085 грн. 49 коп.

Отже, остаточний розрахунок при звільненні позивача був здійснений відповідачем 27.08.2022.

Так, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 і застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Положеннями п. 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Заробіток позивача за попередні два місяці перед звільненням (26.04.2019) складав 10551 грн. 23 коп. за лютий 2019 року та 10551 грн. 23 коп. за березень 2019 року, усього 20913 грн. 28 коп. за 59 календарний день.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням зі служби складає 357 грн. 67 коп. Розрахунок: (10551 грн. 23 коп. + 10551 грн. 23 коп.) / (28днів + 31 день) = 357 грн. 67 коп.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні, але не більше ніж за 6 місяців, становить 65095 грн. 94 коп. (357 грн. 67 коп. х 182 календарних днів (27.02.2022- 27.08.2022) = 65095 грн. 94 коп.).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 вказала, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Згідно з п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц) зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Судом встановлено, що загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складає у загальній сумі 67426 грн. 50 коп. (11313 грн. 87 коп. (грошове забезпечення при звільненні) + 1020 грн. (премія за березень 2019 року) + 41575 грн. 69 коп. (одноразова грошова допомога та компенсація за 10 діб щорічної чергової відпустки) + 12431 грн. 45 коп. (заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час за період із 01.03.2016 по 15.02.2019 та заборгованість по індексації грошового забезпечення за період із 01.06.2016 по 31.10.2017) + 1085 грн. 49 коп. (перерахунок грошового забезпечення позивача за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність).

Враховуючи, що виплачена позивачу індексації грошового забезпечення, заборгованості по грошову забезпеченню у вигляді доплати за службу у нічний час та не здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача за вибуття у відпустку та під час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, які виплачені йому на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №580/3280/19 та від 18.08.2021 у справі №580/4288/21 у загальній сумі - 13516 грн. 94 коп., що складає 20% від загального розміру 67426 грн. 50 коп. належних позивачеві при звільненні виплат, тому виходячи із критеріїв зменшення розміру відшкодування з огляду на їх співмірність суд дійшов висновку, що належна суми до виплати позивачу в якості компенсації за затримку розрахунку при звільненні становить саме у сумі 13019 грн. 19 коп. (65095 грн. 94 коп. (сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 6 місяців за період з 28.02.2022 по 28.08.2022) х 20% (розмір своєчасно невиплачених позивачеві сум від загального розміру належних позивачеві при звільненні виплат).

Таким чином, з огляду на очевидну неспівмірність несвоєчасно виплачених сум при звільнені позивача з розміром середнього заробітку за час затримки їх виплати при звільненні, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям співмірності, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, тому суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні лише в сумі 38492 грн. 64 коп.

З огляду на вищезазначене, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13019 (тринадцять тисяч дев`ятнадцять) грн. 19 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ