Справа № 686/8529/22
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/8529/22
Провадження № 2-а/686/301/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю представника позивача - Ваківа В.В., представника відповідача - Мельничук О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення головного спеціаліста Управління ДМС України від 29.03.2022 року про її примусове повернення до країни походження (рф). Вважає таке рішення протиправним та необґрунтованим, оскільки її безпідставно звинувачено у порушенні ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». В Україні в неї є сім`я, окрім того вважає, що за станом здоров`я вона не може бути примусово повернута до рф, оскільки потребує постійної фізичної і матеріальної допомоги зі сторони членів сім`ї. У зв`язку із початком військової агресії рф проти України та поганого стану здоров`я не мала змоги вчасно звернутись за правовою допомогою та оскаржити рішення про примусове повернення, а тому просить також поновити строк на звернення до суду.

Протоколом авто розподілу справу передано судді Хмельницького міськрайонного суду Павловській А.А.

Ухвалою суду від 05.05.2022 року справу передано на розгляд Хмельницькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою від 11.07.2022 року суддею Хмельницького окружного адміністративного суду Фелонюк Д.Л. відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 12.07.2022 року справу передано на розгляд Хмельницького міськрайонного суду.

Протоколом авто розподілу справу передано судді Продану Б.Г.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання.

23.08.2022 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позову заперечує, вказує що позивач з 2006 року проживає нелегально на території України, із заявою про продовження терміну перебування чи визнання біженцем не зверталась. Як на час винесення оскаржуваного рішення так і на час слухання справи у позивача відсутні будь-які документи на право проживання в Україні. Вважає рішення про примусове повернення правомірним, просить відмовити у задоволенні позову.

02.09.2022 року справу призначено до слухання по суті.

27.09.2022 року позивачем надано пояснення щодо відзиву, вважає що відповідач не спростував наведені в позові доводи та аргументи, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити .

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2022 року головним спеціалістом Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області Бородій М.М. ухвалено рішення про примусове повернення ОСОБА_1 , яка востаннє прибула на територію України в 2010 році, до країни походження - російської федерації.

Вказаним рішенням її зобов`язано покинути територію України у термін до 27.04.2022 року.

Як вбачається зі змісту спірного рішення, «29.03.2022 року під час прийому громадян за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено громадянку рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина російської федерації серії НОМЕР_1 від 13.11.2010 р., яка востаннє прибула на територію України в 2010 році. Відповідно до чинного законодавства, зокрема Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р., Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150, яка затверджує Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, громадянка рф ОСОБА_1 має право перебувати на території України 90 днів протягом 180 днів. Разом з тим зазначений іноземний громадянин на день контролю перебував на території України понад встановлений строк, чим порушив передбачений законодавством термін, перейшовши на нелегальне становище. За вказане порушення ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень».

З таким рішенням головного спеціаліста Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області позивач не погоджується, у зв`язку із чим звернулась до суду та просить також поновити строк на його оскарження.

Так, відповідно до ч.2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29.03.2022 року посадовими особами відповідача було встановлено, що позивач порушила правила перебування іноземців на території України та ухилялась від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування.

Як встановлено відповідачем та зазначає позивач у своїй позовній заяві, вона являється громадянкою російської федерації та проживає на території України з 2006 року із малолітньою дитиною, яка народилась у російській федерації (громадянином України не являється) та громадянином України ОСОБА_2 , з яким перебуває у незареєстрованому шлюбі. Востаннє разом із дитиною вона в`їхала у 2010 році, з того часу територію України не покидала.

До компетентних органів як на час прибуття на територію України, так і на даний час до відповідача, про продовження терміну перебування на території України, про надання дозволу на імміграцію чи визнання біженцем ОСОБА_1 не зверталася. На території України з 2006 року проживає нелегально. Таким чином, в діях позивачки наявні ознаки триваючого правопорушення.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила будь-які встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. В даному випадку такий стан триває протягом значного часу, і весь час позивач безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов`язків.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Абзацом 1 статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

П.6 постановою Кабінету Міністрів України № 150 встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2 , оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Твердження позивача про те, що на час її в`їзду на територію України чинним законодавством України не було обмежено термін перебування іноземців на території України, який наразі встановлений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому на її думку, вона не підпадає під норми даного закону, є безпідставним та необгрунтованим.

Так, відповідно до п.3 «Правил в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 29.12.1995 року «Про Правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію» (із змінами внесеними Постановою КМ №385 від 12.06.2010, які діяли на час останнього в`їзду позивача на територію України) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні, зобов`язані мати паспортний документ, яким є документ, що підтверджує громадянство іноземця та особи без громадянства або посвідчує особу без громадянства, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, дає право виїзду за кордон і визнаний Україною. Паспортний документ реєструється в порядку, встановленому цими Правилами, і пред`являється на вимогу посадових осіб зазначених у пункті 10 цих Правил органів.

Абз.1,2 п.19 Правил №1074 було встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами. Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби.

Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в`їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізови порядком в`їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами.

Тобто, на час останнього в`їзду ОСОБА_1 на територію України і на даний час чинним законодавством було встановлено обмеження терміну перебування іноземця на території України без оформлення відповідних дозвільних документів (право на імміграцію, визнання біженцем та ін.).

За порушення правил перебування позивачем на території України, яке вона вчиняла протягом тривалого часу останню було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст.203 КУпАП. Винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія ПН МХМ №000795 від 29.03.2022 позивачем не оскаржувалася та набрала законної сили.

Статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 203 КУпАП належить до адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління.

З метою забезпечення припинення порушень вимог законодавства України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 29.03.2022 відповідачем було прийнято рішення №13 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження та зобов`язано її в строк до 27.04.2022 покинути територію України.

Із зазначеним Рішенням №13 позивач знайомилась та підписала, примірник отримала.

На час притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваного Рішення про примусове повернення, як і на даний час, у ОСОБА_1 відсутні будь-які документи на право проживання в Україні, обов`язкова наявність яких визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Щодо підстав ухвалення рішення від 29.03.2022 про примусове повернення до країни походження, то суд зазначає, що ОСОБА_1 є нелегальним мігрантом яка перебуває на території України незаконно, заходів щодо легалізації свого перебування на території України не вживала. Крім того, дії (бездіяльність) позивача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а тому рішення про примусове повернення до країни походження, - прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Отже, ОСОБА_1 було порушено вимоги міграційного законодавства, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення про примусове повернення, підстав для його скасування в судовому засіданні не було встановлено. Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження, слід залишити без задоволення.

Позивач також просила поновити їй строк на звернення до суду, зазначала, що у зв`язку із початком військової агресії рф проти України та поганим станом здоров`я не мала змоги вчасно звернутись за правовою допомогою та оскаржити рішення про примусове повернення.

Суд вважає, що їй слід поновити строк на звернення до суду.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 241, 242, 243, 244, 246, 250 КАС України, ст.ст. 22, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Поновити строк для звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного спеціаліста управління ДМС України в Хмельницькій області Бородія М. від 29.03.22р. про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження - залишити без задоволення.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.12.2022 року.

На рішення суду може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя:

Позивач: ОСОБА_1 ..

АДРЕСА_3 . тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій

області. м. Хмельницький, вул. Грушевського 87, ,

тел. 63 80 56.