Справа № 140/5804/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5804/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника, що викладена в листі від 16.12.2021 №15522-15712/К-02/8-0300/21; зобов`язання виплатити суму недоотриманої пенсії за період з моменту звернення за виплатою пенсії до моменту призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 . На момент смерті він мав 70 років і відповідно був пенсіонером. Позивач перебувала на утриманні чоловіка. 09.11.2021 ОСОБА_1 через електронний кабінет пенсіонера подала до відповідача заяву про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника разом із копіями усіх необхідних документів померлого годувальника, в тому числі трудову книжку, військовий квиток, паспорт та ін.

Проте відповідачем відмовлено їй у призначенні пенсії з підстав відсутності страхового стажу, що викладено в листі від 16.12.2021 №15522-15712/К-02/8-0300/21. ОСОБА_1 зазначає, що рішення про відмову позивач не отримувала, хоча воно зазначено додатком до листа.

Позивач вважає, що вказана підстава для відмови у призначенні пенсії є неправомірною, оскільки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 і на момент смерті чоловіка мала 61 рік. Згідно з частиною першою, другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника; непрацездатними членами сім`ї вважається дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Водночас відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. На думку позивача, вказане свідчить, що на встановлення факту, чи особа є непрацездатною, не впливає наявність чи відсутність у неї страхового стажу, а лише досягнення віку, передбаченого статті 26 Закону №1058-ІV. З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.16).

Представник відповідача1 у відзиві на позовну заяву (а.с.19-20) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV жінки, які народились в період з 01 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року мають право на призначення пенсії після досягнення віку 59 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, визначено перелік необхідних документів, які додаються до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача складає 02 роки 02 місяці 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. З огляду на викладене, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.11.2021 №57 позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії. Також зазначив про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.10.2022 залучено як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач2, ГУ ПФУ в Тернопільській області) (а.с.23).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача2 позовних вимог не визнав з аналогічних підстав, про які зазначив представник відповідача1. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі (а.с.33-35).

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 04.11.2021 (а.с.44, 45).

09.11.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника (а.с.37).

Рішенням від 15.11.2021 №57 ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивач складає 02 роки 02 місяці 10 днів (а.с.43)

Листом від 16.12.2021 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 (надалі в редакції, чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом частини першої статті 9 зазначеного Закону відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до статті 38 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

За змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч.3 ст.36 Закону №1058-ІV)

Аналізуючи вищенаведені норми Закону №1058-ІV, слід дійти висновку, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, за наявності у них інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні та до яких, зокрема, відноситься дружина померлого годувальника, яка досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника стала відсутність у неї страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Однак, суд вважає такі доводи відповідача2 наслідком неправильного тлумачення Закону, оскільки за приписами статей 36, 38 Закону №1058-ІV правовою підставою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є, зокрема, факт досягнення непрацездатним членом сім`ї пенсійного віку, а не наявність у нього відповідного страхового стажу.

Таке поняття як «страховий стаж» є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено законодавцем у статті 36 названого Закону.

Суд зазначає, що пенсійний вік - встановлений законодавством вік, по настанні якого людина може претендувати на виплату пенсії за віком.

Закон №1058-ІV не дає визначення поняттю «пенсійний вік». Тобто, пенсійний вік можна визначити як вік людини, з настанням якого особа може, за загальним правилом, звернутися за призначенням пенсії.

Стаття 26 Закону №1058-ІV передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Отже, саме 60 років і визначається як загальний пенсійний вік і для чоловіків, і для жінок.

Враховуючи, що станом на час звернення позивача за призначенням пенсії, а саме 09.11.2021, вона досягла віку 61 року, тобто пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV, у розумінні приписів частини третьої статті 36 Закону №1058-ІV вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (її чоловіка), а тому мала і має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Тернопільській області від 15.11.2021 №57 про відмову в призначенні пенсії з підстав недостатності у позивача страхового стажу є протиправним, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.36, 38 Закону № 1058-ІV.

Доводи представників відповідачів про пропуск позивачем строку звернення до суду суд відхиляє, оскільки вказана обставина не є підставою для відмови в позові.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону № 1058-ІV, яка визначає загальні умови щодо строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої під ефективним засобом (способом) юридичного захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде саме зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з дня звернення, тобто з 09.11.2021.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення від 15.11.2021 №57 прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 15.11.2021 №57 та зобов`язання відповідача1 здійснити призначення та виплату позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дати звернення із заявою, а саме з 09.11.2021.

У свою чергу позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача звернути рішення суду до негайного виконання до задоволення не підлягають, оскільки в силу приписів пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, негайно виконуються рішення про присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць, тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної конкретної суми пенсії, з якої можна виокремити її місячний розмір.

Оскільки суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію, тобто вимоги не стосуються стягнення визначених сум, а тому суд не вбачає пістав для звернення рішення суду до негайного виконання.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області судовий збір в розмірі 992,40 грн, сплачений згідно з квитанцією (а.с.4).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.11.2021 №57 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дати її звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 09.11.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22В, );

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м.Тернопіль, майдан Волі, 3, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

06 грудня 2022 року