Справа № 592/8876/22
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№592/8876/22
Провадження №2-а/592/166/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

21.11.2022 року представниця позивача ОСОБА_1 адвокат Бикова Римма Юріївна звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Сумської митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил № 0361/80500/22 від 09.11.2022 року (далі - оскаржувана постанова) , згідно з якою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил (далі - ПМП) , передбаченого ст. 485 МК України, та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 % від несплаченої суми митних платежів, що складає суму 101913,54 грн. . Представниця позивача вважає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а матеріали даної справи про порушення митних правил свідчили та свідчать про необхідність закриття провадження у даній справі про порушення митних правил, що підтверджується наступним. 22.04.2020 року між позивачем (покупцем) та ООО "KID KAMILA" (Республіка Узбекистан) (постачальник) було укладено контракт № 58/2020 на поставку товару - текстильної продукції із обов`язковим наданням продавцем оригіналів сертифікату походження товару по формі СТ-1 та Акту експертизи до нього. Сторонами у п. п. 1.1. , 3.3. контракту було визначено, що товар поставляється покупцеві партіями за цінами, які визначаються в специфікаціях до цього контракту та являються його невід`ємною частиною. Даний товар в межах вказаного контракту систематично поставлявся в Україну на умовах режиму вільної торгівлі із умовним повним звільненням від сплати мита на підставі преференції "400" . 12.07.2022 року з метою митного оформлення наступної партії товару за вказаним контрактом уповноваженою особою позивача в черговий раз було подано митну декларацію № UA805020/2022/007536 із застосуванням преференції "400" зі сплати ввізного мита, що обґрунтовувалося поданням сертифікату про походження товару СТ-1 від 11.06.2022 року СТ-1 № UZUA01 та Акту експертизи до нього, якими підтверджено дотримання критерію достатності переробки імпортованих товарів в Республіці Узбекистан. У графі 47 МД розрахунок платежів здійснювався із застосуванням митної преференції "400" , у зв`язку з чим сума мита була нарахована умовно, що підтверджується позначкою "06" у відповідній колонці "СП" цієї графи МД. Дану митну декларацію було оформлено посадовими особами Сумської митниці без жодних зауважень та затримок. В подальшому, на прохання посадових осіб Сумської митниці, які діяли під тиском вказівки Держмитслужби, викладеної в її листі від 05.07.2022 року № 08-1/15-03/7/3716 "Про застосування правила "прямого транспортування" до товарів походженням з країн СНД та Грузії" , ТОВ "ГРАНД МЕТА" за митною декларацією № UA805020/2022/007536 в добровільному порядку було доплачено суми митних платежів в загальному розмірі 33971,18 грн. (28309,32 грн. - мито, 5661,86 грн. - ПДВ) , розраховані без застосування митної преференції "400" , що підтверджувалося надісланим до митниці листом-зверненням товариства від 08.08.2022 року № 29/808 (наявний в справах митниці, але копія повторно додається) та відповідною сумою перерахованих коштів на єдиний казначейський рахунок авансових платежів. Тобто, ще у серпні поточного року до бюджету сплачено як раз ту суму, про недоплату якої йдеться в протоколі про ПМП. З цією метою, в ході провадження у справі про ПМП ОСОБА_1 зверталася увага відповідача на положення ч. 1 ст. 460 МК України, відповідно до якої допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Однак, зазначені положення Закону залишились поза увагою відповідача, що призвело до безпідставного складення 13.10.2022 року у відношенні позивача, як директора ТОВ "ГРАНД МЕТА" , протоколу про порушення митних правил № 0361/80500/22, а в подальшому на підставі оскаржуваної постанови його було притягнуто до адміністративної відповідальності та було накладено штраф, згідно санкції ст. 485 МК України. В оскаржуваній постанові митниці вказується, що Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Республіки Узбекистан транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року. Роз`яснення щодо застосування "правила прямого транспортування" до товарів походженням з Республіки Узбекистан, викладене Державною митною службою України у листі від 05.07.2022 року № 08-1/15-03/7/3716. У зв`язку з цим, керівник митниці при винесенні оскаржуваної постанови дійшов помилкового висновку про те, що у зв`язку з неможливістю застосування поданого до митного оформлення сертифікату про походження товару від 11.06.2022 року СТ-1 № UZUA01, в якості підстави для надання тарифної преференції, директор ТОВ "ГРАНД МЕТА" ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру на суму 33971,18 грн. , шляхом неправомірного використання тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом "400" (в той час як насправді позивачем було сплачено вказану суму коштів до державного бюджету ще у серпні поточного року) . Окрім того, наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1101 було затверджено Класифікатор звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, відповідно до розд. IV "Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій)" якого код преференції "400" застосовується до товарів, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) , на таких підставах: 1) Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року; 2) двосторонні міжурядові угоди України з країнами СНД про вільну торгівлю; 3) Договір про зону вільної торгівлі від 30.07.2012 року. Позивач, як директор ТОВ "ГРАНД МЕТА" , підставою для заповнення МД із застосуванням преференції за кодом "400" використав двосторонню міжурядову угоду України з країнами СНД про вільну торгівлю, а саме: двосторонню Угоду між Урядом України й Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю від 29.12.1994 року. Імпортований ТОВ "ГРАНД МЕТА" товар, оформлений за МД № UA805020/2022/007536 від 12.07.2022 року, ввозився резидентом держави-учасниці цієї Угоди (ТОВ "ГРАНД МЕТА") і ввозився з митної території Узбекистану - держави-учасниці цієї Угоди. Тобто, Україна в даному випадку являється країною імпорту (країною, в яку ввозиться товар) , а Узбекистан - країною експорту (країною, з якої вивозиться товар) . Викладені в оскаржуваній постанові митниці доводи про те, що товар було ввезено з митної території Румунії, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, що є порушенням п. 9 Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року у викладеній редакції, не відповідає загальноприйнятому в митній сфері розумінню поняття "країна ввезення/вивезення товару" . Так, Румунія в даних правовідносинах не виступала і не могла виступати "країною ввезення/вивезення товару" , адже товаросупровідні документи (зокрема, зовнішньоекономічний контракт, пакувальний лист, автотранспортна накладна, митна декларація країни відправлення) свідчили про те, що ввезення товару в Україну відбувалося з митної території Узбекистану, а інші країни виступали країнами проміжного транзиту. Відтак, імпортований ТОВ "ГРАНД МЕТА" товар в момент пред`явлення до митного оформлення на території України вважався (являвся) товаром, ввезеним з Узбекистану. Зазначене також підтверджується тим, що згідно правил заповнення графі 15 "Країна відправлення/експорту" Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, визначено, що у цій графі, відповідно до класифікації країн світу, наводиться українською мовою коротка назва країни, з якої товари відправлені в Україну. У графі 15 МД № UA805020/2022/007536 від 12.07.2022 року міститься позначення "Узбекистан" , який відповідно являється країною, з якої ввезено (експортовано) товар до України, як країни імпорту. Так зване "правило прямого транспортування" містилося в попередній (вже давно зміненій) редакції статті п. 9 Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, в той час як в поточній редакції - в редакції Рішення про нову редакцію п. 9 Правил визначення країни походження товарів від 18.10.1996 року це правило Договірними країнами вже було виключено, адже про нього йшлося саме в редакції Правил від 24.09.1993 року. В останній редакції п. 9 Рішення про Правила визначення країни походження (в редакції від 18.10.1996 року) не міститься жодної вимоги про пряме транспортування (відвантаження) товарів у торговельних відносинах Договірних країн. У відповідності до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, в тому числі, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності. Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. 07.11.2022 року позивачем на офіційну електронну адресу відповідача було направлено письмові пояснення по суті протоколу про ПМП, однак керівником митниці їх не було розглянуто, проаналізовано та відповідно відображено в оскаржуваній постанові, що об`єктивно підтверджується її текстом. Зазначене свідчить про наявні необ`єктивність та неповноту провадження у справі та відповідно необ`єктивність її розгляду, а також про наявність обмеження прав позивача надати свої пояснення у справі про ПМП на підтвердження своєї невинуватості та їх врахування перед винесенням рішення у справі про ПМП. Найімовірніше, вказані пояснення було долучено до матеріалів справи про ПМП пізніше за підписання оскаржуваної постанови, адже остання фактично на 100 % дублює текст протоколу про ПМП. У свою чергу, ч. 1 ст. 531 МК України визначається, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 4) обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини. Таким чином, зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування для відновлення порушених прав позивача.

01.12.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником Сумської митниці зазначається про те, що 12.07.2022 року до відділу митного оформлення "Центральний" митного поста "Суми" Сумської митниці до митного оформлення товару "Пододеяльники" було подано митну декларацію типу "IM40ДЕ" (далі МД) , яка була прийнята та зареєстрована за № UA805020/2022/007536. Згідно наданих до митного оформлення документів, зокрема, інвойсу від 08.06.2022 № 2 та контракту від 22.04.2020 року № 58/2020, продавцем вказаного товару є TOB "KID-KAMILA" (Республіка Узбекистан) , покупцем - ТОВ "ГРАНД МЕТА" (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 168) . Декларування товару від імені ТОВ "ГРАНД МЕТА" здійснювалось декларантом та особою, уповноваженою на роботу з митними органами, ТОВ "Реал 73" (РНОКПП 33389437) ОСОБА_2 . Відомості про країну походження вищевказаного товару "UZ" (Республіка Узбекистан) зазначено в графі 34 даної МД та підтверджено наданим сертифікатом про походження товарів форми СТ-1 від 11.06.2022 року № UZUA01. У графі 47 МД декларантом були нараховані митні платежі у сумі: мито - 28309,32 грн. (спосіб платежу 06 - умовно) , ПДВ - 47182,21 грн. (спосіб платежу 01) , із застосуванням тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом "400" (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) . Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 1 "Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю" від 29.12.1994 року, ч. 4 ст. 3 "Угоди про створення зони вільної торгівлі" від 15.04.1994 року, ч. 3 ст. 2 "Протоколу про застосування Договору про зону вільної торгівлі від 18.10.2011 року між його Сторонами та Республікою Узбекистан" від 31.05.2013 року, визначення країни походження товарів здійснюється відповідно Рішенню про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року (із змінами, до яких приєдналася Україна) . Відповідно до п. 9 Правил визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, затверджених Рішенням Ради Глав Урядів Співдружності Незалежних Держав, товар вважається як такий, що походить з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, якщо він відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження, експортується резидентом однієї з держав-учасниць цієї Угоди і ввозиться резидентом держави-учасниці цієї Угоди з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди. Представник відповідача вважає, що Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Республіки Узбекистан транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року. Роз`яснення щодо застосування "правила прямого транспортування" до товарів походженням з Республіки Узбекистан викладено Державною митною службою України у листі від 05.07.2022 року № 08-1/15-03/773716. За результатами здійсненого аналізу було встановлено, що в наданій автотранспортній накладній серії А № 232327 наявні відтиски печаток митного органу Румунії та Закарпатської митниці, які свідчать про те, що вищевказані товари ввезено в Україну через пункт пропуску "Дякове-Халмеу" митного поста "Дяково-автомобільний" Закарпатської митниці з митної території Румунії, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, що є порушенням вимог п. 9 Правил визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, затверджених Рішенням Ради Глав Урядів Співдружності Незалежних Держав. У зв`язку з виявленим порушенням "правил прямого транспортування" , сертифікат про походження товарів форми СТ-1, який було надано Сумській митниці при митному оформленні МД від 12.07.2022 року № UA805020/2022/007536 неможливо застосовувати в якості підстави для надання тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом "400" (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) . Враховуючи вищевикладене, управлінням митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Сумської митниці було встановлено факт заниження податкових зобов`язань за даною митною декларацією у розмірі 33971,18 грн. , де ввізне мито (020 вид платежу) складає 28309,32 грн. , ПДВ (028 вид платежу) - 5661,86 грн. . У своєму поясненні (лист ТОВ "ГРАНД МЕТА" від 23.08.2022 року № 30/824) ОСОБА_1 , зокрема, зазначив про те, що між ТОВ "ГРАНД МЕТА" та ТОВ "Реал 73" було укладено договір доручення від 01.08.2017 року № б/н; під час підготовки МД від 12.07.2022 року № UA805020/2022/007536 з ТОВ "Реал 73" проводилось обговорення питання щодо застосування преференційного режиму зі сплати ввізного мита; ТОВ "Реал 73" не мало можливості здійснити нарахування мита без використання преференційної ставки мита за кодом "400" за вказаною МД через те, що ТОВ "ГРАНД МЕТА" було б категорично проти цього. Для розмитнення товару за даною МД ТОВ "ГРАНД МЕТА" на єдиний казначейський рахунок було перераховано суму коштів достатню тільки для сплати ПДВ, без урахування ввізного мита. Також представником відповідача у його відзиві зазначається про те, що наведена представницею позивача думка та суб`єктивні висновки щодо відсутності прямого транспортування (відвантаження) товарів територіями країн-учасниць Угоди є хибними та не відповідають тексту офіційних документів, зроблені з метою введення суду в оману, оскільки останньою редакцією Рішення про Правила визначення країни походження товарів є редакція від 30.11.2000 року, де в п. 9 Правил вказано наступне: "Товар вважається таким, що походить з країни експорту, лише у випадку, якщо цей товар не лише відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження та іншим умовам, але й закуповується безпосередньо у підприємства, фірми, зареєстрованих у встановленому порядку в країні експорту, та експортується шляхом прямого відвантаження з цієї країни в країну імпорту" . У той же час, в п. 9 Рішення про правила визначення країни походження товарів, редакції саме від 18.10.1996 року, на яку неодноразово посилається представниця позивача, вказується "Товар вважається таким, що походить з країни експорту, лише y випадку, якщо цей товар не лише відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження та іншим умовам, але й закуповується безпосередньо y підприємства, фірми, зареєстрованих у встановленому порядку в країні експорту, та експортується шляхом прямого відвантаження з цієї країни в країну імпорту" . Тобто, в редакції Рішення від 18.10.1996 року та в редакції Рішення 30.11.2000 року, яка дійсно є останньою, наголошується саме на вимозі прямого відвантаження з однієї країни учасниці Угоди до іншої, яка також є учасником Угоди, а також вимозі переміщення товару саме по територіям країн-учасниць Угоди. Крім того, в Угоді про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 року, яка набрала чинності для України 18.10.2011 року, в п. 5.1 розд. "Надання режиму вільної торгівлі" вказано: "Товар користується режимом вільної торгівлі на територіях держав-учасниць Угоди, якщо він відповідає походження, установленим цими Правилами, а також якщо товар: а) вивозиться на підставі договору (контракту) між резидентом однієї з держав-учасниць Угоди із резидентом іншої держави-учасниці Угоди з митної території однієї держави-учасниці Угоди та ввозиться на митну територію іншої держави-учасниці Угоди; б) вивозиться (ввозиться) фізичною особою-резидентом держави-учасниці Угоди з митної території однієї держави-учасниці Угоди на митну територію іншої держави-учасниці Угоди; в) не залишає територій держав-учасниць Угоди, за винятком випадків коли: товар знаходиться або переміщується територіями третіх країн під митним контролем, документально підтвердженим митними органами країн, через території яких здійснюється доставка товару. В п. 5.2 вказано: "якщо принаймні одна з умов, передбачених п. 5.1. цих Правил, не виконується, уповноваженим органом (організацією) на прохання заявника (декларанта) видаються сертифікати про походження товарів загальної форми (без абревіатури CI-I) відповідно національного законодавства країни вивезення" . В п. 12 Рішення про Правила визначення країни походження товарів, в редакції від 30.11.2000 року, вказано, що сертифікат про походження товарів має містити такі необхідні відомості про товар, на який він виданий: а) найменування та адресу експортера; б) найменування на адресу імпортера; в) засоби транспортування і маршрут прямування (наскільки це відомо) . В даному випадку маршрут транспортного засобу НОМЕР_1/НОМЕР_2, який переміщував товар: "Пододеяльники" повинен був пролягати територією держав-учасниць Угоди, проте, як вже зазначалось, в автотранспортній накладній серії А № 232327 наявні відтиски печаток митного органу Румунії та Закарпатської митниці, які свідчать про те, що вищевказані товари ввезено в Україну через пункт пропуску "Дякове-Халмеу" митного поста "Дяково-автомобільний" Закарпатської митниці з митної території Румунії, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, що є порушенням вимог п. 9 Правил визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, затверджених Рішенням Ради Глав Урядів Співдружності Незалежних Держав, хоча у той же час у переліку країн-учасниць Угоди є Республіка Молдова, через територією якої була можливість переміщувати вищевказаний товар, що б не призвело до порушення умов Угоди та не призвело б до відмови у наданні, передбачених законодавством пільг та преференцій. Отже, можна зазначити про те, що Правила визначення країни походження товарів в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю не передбачають застосування режиму вільної торгівлі для товарів походженням з Туркменістану та Узбекистану у разі їх транспортування в Україну транзитом через територію третіх країн. Саме в листі Державної митної служби України від 05.07.2022 року № 08-1/15-03/7/3716 пояснюються правила умови застосування режиму вільної торгівлі, про що було наголошено ОСОБА_1 . Таким чином, директор ТОВ "ГРАНД МЕТА" ОСОБА_1 під час митного оформлення товару "Пододеяльники" , ввезеного на митну територію України згідно інвойсу від 08.06.2022 року № 2 на транспортному засобі НОМЕР_1/НОМЕР_2, вчинив протиправні дії, спрямовані на звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру у сумі 33971,18 грн. , шляхом неправомірного використання тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом "400" (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) у поданій митному органу через декларанта ТОВ "Реал 73" МД від 12.07.2022 року № UA805020/2022/007536. Враховуючи вищевикладене, митниця, як орган владних повноважень, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) ; безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) ; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Зі змісту постанови у справі про порушення митних правил № 0361/80500/22 від 09.11.2022 року вбачається, що на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ст. 485 МК України за вчинення неправомірних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом неправомірного використання тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом "400" (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) у поданій митному органу через декларанта ТОВ "Реал 73" МД від 12.07.2022 року № UA805020/2022/007536.

Ст. 485 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту) , ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

09.11.2022 року в. о. начальника Сумської митниці Єрмаковим Юрієм Вікторовичем у відношенні позивача було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0361/80500/22 (далі - оскаржувана постанова) , відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил (далі - ПМП) , передбаченого ст. 485 МК України, та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 % від несплаченої суми митних платежів, що складає суму 101913,54 грн. .

Згідно ст. 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені ст. ст. 468, 469, ч. ч. 1-5 ст. 470, ст. ст. 474, 475, 477-480, ч. ч. 1-5 ст. 481, ст. 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Ст. 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної - виною у формі умислу.

Суд бере до уваги те, що ТОВ "ГРАНД МЕТА" за митною декларацією № UA805020/2022/007536 в добровільному порядку було доплачено суми митних платежів на загальну суму 33971,18 грн. (28309,32 грн. - мито, 5661,86 грн. - ПДВ) , розраховані без застосування митної преференції "400" , що свідчить про відсутність ознак об`єктивної сторони, про які йдеться в оскаржуваній постанові, зокрема, щодо вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом неправомірного використання тарифної преференції зі сплати ввізного мита. При цьому, факт сплати митних платежів підтверджується наявним у матеріалах справах митниці листом-зверненням ТОВ "ГРАНД МЕТА" від 08.08.2022 року № 29/808 щодо перерахування коштів у розмірі 33971,18 грн. на єдиний казначейський рахунок авансових платежів. Тобто, відбулася доплата тієї суми митних платежів, недобори якої ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з оскаржуваною постановою митниці.

Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем.

У зв`язку з викладеними обставинами, відповідач безпідставно не застосував ч. 1 ст. 460 МК України, відповідно до якої допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, і безпідставно склав протокол про ПМП та притягнув позивача до відповідальності.

Окрім того, на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладений в постановах від 06.06.2018 року у справах № 607/1866/17, провадження № К/9901/34953/18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74768443) та № 607/2391/17, провадження № К/9901/1371/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74767734) , згідно якого для притягнення до відповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

За змістом ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У свою чергу, на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення.

Окрім того, в оскаржуваній постанові та відзиві відповідача не зазначено про встановлення наявності вини у діях ОСОБА_1 на надання ним відомостей з метою саме ухилення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру (враховуючи систематичність попередніх митних оформлень товарів за цим же зовнішньоекономічним контрактом) , а наявні матеріали справи так само не свідчать про його наявність.

Таким чином, наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявність в нього прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів відповідачем не доведено, що свідчить про не встановлення відповідачем наявності складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні матеріали справи, суд також звертає увагу і на таке.

Верховний Суд в п. 39 своєї постанови від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, зробив наступний висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90264746) .

Ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Єдиним аргументом, вказаним в оскаржуваній постанові митниці являється те, що відповідно до п. 9 Правил визначення країни походження товарів (в редакції Рішення про нову редакцію п. 9 Правил визначення країни походження товарів від 18.10.1996 року) , товар вважається як такий, що походить з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, якщо він відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження, експортується резидентом однієї з держав-учасниць цієї Угоди і ввозиться резидентом держави-учасниці цієї Угоди з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди.

Саме на цій одній нормі міжнародного договору ґрунтуються усі обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Суд піддає критичний оцінці позицію відповідача, що Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Республіки Узбекистан транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, і погоджується із позивачем в його доводах, що така позиція органа державної влади суперечать конституційному принципу, відповідно до якого цивільні особи (громадяни та юридичні особи) здійснюють свої права за принципом "дозволено все, що прямо не заборонено законом" .

Відтак, суд вважає, що дійсно Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року не передбачено заборони на транзитне переміщення товарів, які користуються режимом вільної торгівлі на підставі двосторонньої Угоду між Урядом України й Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю від 29.12.1994 року та Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, тому позивач при подання митної декларації не порушив вимоги п. 9 Правила визначення країни походження товарів.

Також суд вказує на те, що наведені у відзиві відповідача доводи відносно положень Правил визначення країни походження товарів від 30.11.2000 року та Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних держав від 20.11.2009 не можуть братися до уваги у даній справі, адже Узбекистаном ці міжнародні документи не підписано.

Окрім цього, суд зазначає про те, що національним законодавством також передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

При існуванні встановлених правил прямого транспортування товарів із країни їхнього походження дозволяється відступати від них у випадках, коли таке транспортування неможливе в силу географічного положення та/або якщо товари знаходяться під митним контролем у третіх країнах (ч. ч. 1, 2, 7, 8 ст. 36 МК України) .

У зв`язку з тим, що постачання товару ТОВ "ГРАНД МЕТА" відбувалося під митним контролем із застосуванням заходів контролю доставки за книжкою МДП (код документа "0952" в графі 44 МД) і їх транспортування не могло відбуватися через територію російської федерації (як було раніше до початку війни) в силу географічного положення, адже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2022 року № 426 "Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації" Урядом України заборонено ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з Російської Федерації, а товари, переміщення яких територією Російської Федерації здійснено транзитом, та товари, ввезені з Російської Федерації, у тому числі товари походженням з третіх країн, можуть бути поміщені в митний режим імпорту, якщо їх ввезення в Україну здійснено до 24 лютого 2022 року включно.

За наведених умов, наведені в оскаржуваній постанові митниці доводи про порушення ОСОБА_1 вимог п. 9 Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24.09.1993 року, являються безпідставними, та свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова про порушення митних правил № 0361/80500/22 від 09.11.2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 243, 251 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил, задовольнити.

Скасувати постанову Сумської митниці у справі про порушення митних правил № 0361/80500/22 від 09.11.2022 року, а провадження у справі про порушення митних правил № 0361/80500/22 закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Бичков