Справа № 640/21715/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 грудня 2022 року

м. Київ

справа №640/21715/20

адміністративне провадження №К/990/32061/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В. Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Гангана В`ячеслава Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- визнати бездіяльність Державного бюро розслідувань щодо невидачі ОСОБА_1 копії наказу про звільнення № 504-ос від 07 серпня 2020 року протиправною;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань видати ОСОБА_1 копію наказу про звільнення № 504-ос від 07 серпня 2020 року у передбаченому статті 47 Кодексу законів про працю України порядку;

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків Директора Державного бюро розслідувань полковника Державного бюро розслідувань Соколова О. від 07 серпня 2020 року № 504-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису з припиненням державної служби відповідно до пунктів 8. 9 частини 1 статті 12 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", пункту 1 частини 1, частини 4 та частини 5 статті 87 Закону України "Про державну службу;

- поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді слідчого центрального апарату Державного бюро розслідувань в Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань;

- стягнути з Державного бюро розслідувань () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 серпня 2020 року по день поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, адвокат Ганган В`ячеслав Георгійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року касаційну скаргу позивача повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.

17 листопада 2022 року касаційна скарга адвоката Гангана В`ячеслава Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно надійшла до Верховного Суду.

У тексті касаційної скарги міститься клопотання представника позивача про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обгрунтоване тим, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції від 13 вересня 2022 року отримано ним 20 вересня 2022 року. При цьому, з первісною касаційною скаргою позивач звернувся 13 жовтня 2022 року, тобто у строк, передбачений КАС України. Однак, ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження, яку отримано 08 листопада 2022 року.

Повторно скаржник звернувся із касаційною скаргою 16 листопада 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).

З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без зволікань, та у розумний строк.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункти 1, 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано частину 2 статті 47 КЗпП України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 554/5628/19; від 03.11.2021 у справі № 387/326/20, згідно якого, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника, а також застосовано пункт 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2020 року № 1000/5 (далі - Правила № 1000/5), без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року у справі № 160/7887/18.

Також скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 815/1554/17 щодо застосування конкретизації підстав звільнення та у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2020 року у справі №826/6071/17 щодо використання практики ЄСПЛ щодо вжиття заходів судового контролю за рішеннями, прийнятими на підставі реалізації дискреційних повноважень. Однак, таке посилання є необгрунтованим, оскільки скаржником не зазначено норми права, яка застосовано Судом та не врахована судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень. Також є безпідставним посилання на постанову Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 916/2024/20, оскільки вказана справа ухвалена у порядку господарського судочинства.

Разом з тим, скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Так, позивач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права, а саме:

- частини 4 статті 12 Закону № 794-VIII, пункту 61 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 743 від 05.08.2020 (далі - Положення) (скаржником не обгрунтовано, яким чином вказані норми стосуються даних правовідносин, та могли вплинути на ухвалення оскаржуваного наказу, оскільки звільнення позивача відбулося до набрання чинності вказаного Положення);

- Порядку проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань (далі - Порядок), розроблений відповідно до Закону України «Про Державне бюро розслідувань» (скаржником не зазначено, щодо яких саме норм вказаного Порядку відсутній висновок Верховного Суду, а також не обгрунтовано, яким чином вказаний Порядок стосується даних правовідносин, зважаючи на уточнення позовних вимог скаржником, та відсутність вимоги щодо непризначення на посаду за результатами проведення конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань);

- пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII у зв`язку зі скороченням посади державної служби не пов`язаного зі зміною структури підприємства (наявний висновок Верховного Суду щодо вказаної норми, викладений у постанові від 22 листопада 2022 року у справі №320/8522/20);

- частини 5 статті 87 Закону України «Про державну службу», пункту 7 глави 9 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2020 року № 1000/5 (скаржником не обгрунтовано, яким чином вказані норми вплинули на ухвалення оскаржуваних рішень, а також не обгрунтована необхідність надання висновку Верховного Суду щодо цих норм);

- пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція) (вказані норми не застосовувались судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень, а скаржником не обгрунтована необхідність надання висновку Верховного Суду щодо цих норм).

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас наведені у касаційній скарзі норми є загальними, а касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо їхнього неправильного застосування судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм саме у цій справі.

Варто також зазначити, що пункт 61 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 743 від 05.08.2020, пункт 7 глави 9 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2020 року № 1000/5, пункт 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 у спірних правовідносинах під час ухвалення рішень не застосовувалася ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції.Крім того, висновок щодо застосування пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 28 липня 2021 року у справі №640/11024/20.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з тим, проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк адвокату Гангану В`ячеславу Георгійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Гангана В`ячеслава Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі.

Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/21715/20.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова