Справа № 308/2652/22
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2652/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Крегул М.М.,

за участю секретарч судового засідання - Тимко М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: старший лейтенант поліції Дубович Петро Вікторович УПП бат. 1 рота про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: старший лейтенант поліції Дубович Петро Вікторович УПП бат. 1 рота про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 12.02.2022 року УПП в Закарпатській області патрульним поліції було винесено постанову серія ЕАО №5310292 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.2 КУпАП, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

На думку позивача, відповідач під час винесення постанови не дотримався процедури розгляду справи, не надав можливості позивачу подати заперечення та скористатися правовою допомогою. Вона не погоджуються із оскаржуваною постановою, вважає її протиправною та прошу її скасувати.

Зазначає, що 12.02.2022 року керуючи транспортним засобом в м. Ужгород по вул. Минайська, дотримуючись ПДР позивача зупинив відповідач і повідомив її про те, що вона порушила вимоги «не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив пункт 9.2.6. ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху». В результаті чого її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

Позивач вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП відповідачем не надано, на її пояснення та твердження в ході розгляду справи 12.02.2022 року ніхто не звертав уваги, відповідач не надав відеодоказ де зафіксовано правопорушення.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

11.04.2022 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що вимоги позивача є безпідставними оскільки, 12.02.2022 року екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м Ужгород по вул. Минайська, 31 помітив автомобіль «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснюючи маневр повороту не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність згідно частини 2 статті 122 КУпАП.

Зазначає, що відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено, водієм виявився позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п.9.2 б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та під підпис було запропоновано отримати її копію.

Крім того позивач вказує, що саме Інспектор за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази. Так, останній разом зі своїм напарником (іншим інспектором, що був в його екіпажі) стали свідками того як водій - ОСОБА_1 , керуючи своїм транспортним засобом 12.02.2022 року за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 31 при здійсненні маневру повороту не увімкнула покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2 (б), у зв`язку з чим Інспектор мав всі підстави вважати, що Позивачем вчинено адміністративні правопорушення, передбачене частиною другою ст. 122 КУпАП. На підставі наведеного Інспектором і було в подальшому розглянуто справу про адміністративне правопорушення. А за результатами розгляду була встановлена вина Позивача.

Водночас, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО5310292 від 12.02.2022 року.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2022 року відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5310292. За даними постанови, позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень за те, що вона 12.02.2022 року о 15 год. 39 хв., в м. Ужгород, вул. Минайська, 31, керуючи транспортним засобом Volkswagen НОМЕР_2 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушила п. 9.2.б. ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 12.02.2022 року та її тверджень не спростовано. На підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР України, відповідних доказів до постанови не додано, що стверджується відсутністю записів у графі 7 (до постанови додаються) оскаржуваної постанови. Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів відзиву.

Таким чином, суд приходить до переконання, що інспектор поліції Дубович П.В., у порушення вимог ст. 280 КУпАП не вжив заходів для з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5310292 від 12.02.2022 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 122, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: старший лейтенант поліції Дубович Петро Вікторович УПП бат. 1 рота про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5310292 від 12 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачений нею судовий збір у сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість грн. двадцять коп.) грн..

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: старший лейтенант поліції Дубович Петро Вікторович УПП бат. 1 рота (місцезнаходження: м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та проголошено 06.05.2022 року об 11 год. 55 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул