Справа № 580/191/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/191/22 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру перерахованої пенсії позивача; зобов`язати відповідача виплачувати позивачу перераховано пенсію у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідці Офісу Генерального прокурора, а саме: у розмірі 36400,00 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою сумою з 01.04.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що є пенсіонером органів прокуратури та отримує пенсію. Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії, виходячи із розміру 60% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці Офісу Генерального прокурора від 19.02.2021 № 21-144зп, без обмеження максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат, проте, відповідач повідомив позивача, що здійснив перерахунок його пенсії на підставі оновленої довідки у розмірі 60% від заробітної плати з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає вказані дії протиправними та такими, що порушують його права на соціальний захист.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 16.11.2022.

Розгляд апеляційної скарги 16.11.2022 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді навчанні-підвищенні кваліфікації. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.12.2022

03.11.2022, під № 48578 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60% від визначеної суми заробітної плати.

У травні 2021 року позивач звернувся до відповідача із зверненнями щодо перерахунку та виплати його пенсії у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної в довідці від 19.02.2021 № 21-144зп, виданої Офісом Генерального прокурора, а саме 36400 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром.

Листом від 02.08.2021 № 3472-3488/Б-03/8-2300/21, позивача повідомлено, що на підставі довідки від 19.02.2021 №21-144зп, виданої Офісом Генерального прокурора позивачу здійснено перерахунок його пенсії з 01.02.2021. Після вказаного перерахунку розмір пенсії з 01.02.2021 становить 36400, 00 грн. (60666, 66 грн х 60%). Розмір пенсії до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.02.2021 становить 17690,00 грн. (1769,00 грн. (прожитковий мінімум для непрацездатних осіб) х 10). У вказаному листі зазначено, що підстав для перерахунку пенсії з 01.02.2021 без обмеження максимальним розміром пенсії немає.

Листами від 17.08.2021 № 5765-5897/Б-03/8-2300/21 та від 18.10.2021 № 30267-30362/Б-03/8-2800/21, відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для здійснення перерахунку його пенсії з 01.02.2021 без обмеження її максимальним розміром.

Вважаючи обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII, питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, тому, відповідач правомірно обмежив розмір пенсії позивача її максимальним розміром.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, позаяк, відповідачем було фактично зменшено розмір пенсії позивача, аніж як це було передбачено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, який діяв на момент виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення. Позивач вважає, що за неоднозначного нормативного регулювання, його пенсія не має обмежуватись максимальним розміром, виходячи з норм міжнародного законодавства та поняття справедливості.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року), максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому, абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Так, абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Слід зазначити, що положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме, надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії.

Водночас, з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

При цьому, Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII, питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою, якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 (адміністративне провадження № К/9901/15917/21), відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас, з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Слід врахувати, що суд першої інстанції встановив, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, її розмір перевищив максимальний, а тому, на спірні правовідносини, поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Тож, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також, колегією суддів враховано і правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.07.2022 у справі № 420/6156/21, та від 21.09.2022 у справі №580/5755/20.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко