Справа № 597/784/22
Суддя: Шевчук В. М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 597/784/22
Провадження № 2-а/597/17/2022

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Шевчук В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, капрала поліції поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Горошко Владислави Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5765711 від 17.08.2022 року

В С Т А Н О В И В:

26.08.2022 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, капрала поліції поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Горошко Владислави Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5765711 від 17.08.2022 року.

Ухвалою суду від 29.08.2022 року позивачу надано строк 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, з наступних підстав, зокрема:в порушення вимог п.4 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та капрала поліції поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Горошко Владислави Вікторівни. Також як вбачається із змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 стверджує, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, однак прохальна частина позову не містить вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення в порушення вимог п.3 ч.3 ст.268 КАС України.

Станом на 08.12.2022 року недоліки, зазначені у мотивувальній частині ухвали, позивачем належним чином не усунуто, чим не виконано ухвалу Заліщицького районного суду від 29.08.2022 року.

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», серії A №333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - «Конвенція») містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви №38366/97, №38688/97, №40777/98, №40843/98, №41015/98, №41400/98, №41446/98, №41484/98, №41487/98, №41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pйrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява №3256-57) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому слід взяти до уваги також висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.05.1985 року в справі Ашингдейн проти Сполученого Королівства та від 13.02.2001 року в справі Кромбах проти Франції, в яких ЄСПЛ наголосив, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

У рішеннях від 20.05.2010 року в справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

В рішенні Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини (рішення від 12 липня 2001 року п.44) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

За таких обставин, вважаю, що позивачем не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 29.08.2022 року, а тому позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, капрала поліції поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Горошко Владислави Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5765711 від 17.08.2022 року слід повернути позивачу ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.108, 160, 165, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, капрала поліції поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Горошко Владислави Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5765711 від 17.08.2022 року повернути позивачу ОСОБА_1 .

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя Валентина ШЕВЧУК