Справа № 688/3341/22
Суддя: Березюк Н. П.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/3341/22
№ 2-а/688/40/22
Рішення

іменем України

08 грудня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гладкоскок С.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці Хмельницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог.

24 листопада 2022 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування постанови серії БАВ №087382 від 18 листопада 2022 року, винесеної інспектором СРПП ВнП №1 Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області Лавренюком В.М. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення штрафу в сумі 20400 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що він 18 листопада 2022 року о 12 год. 28 хв. в м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 34-А, керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від пішохідного переходу. Під час перевірки документів з`ясувалось, що він 12 вересня 2022 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області позбавлений права керування транспортними засобами, тому порушив п. 15.9 а, п. 2.1а ПДР. Вважає постанову незаконною. В обгрунтування вимог зазначає, що 18 листопада 2022 року до нього звернувся знайомий ОСОБА_2 , який має посвідчення водія, з проханням надати йому для користування на нетривалий час автомобіль, оскільки знав, що він позбавлений права керування транспортними засобами, на що він погодився та попередив ОСОБА_3 про необхідність заправки автомобіля. Користуючись тим, що за кермом автомобіля перебуватиме ОСОБА_2 , вирішив придбати новий акумулятор. 18 листопада 2022 року разом з ОСОБА_2 , що перебував за кермом його автомобіля, поїхали на заправку, що знаходиться біля автовокзалу в м. Шепетівка. Рухаючись по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка, перед пішохідним переходом, автомобіль заглух, оскільки закінчилось паливо. До заправної станції залишалось близько 800-900 м., тому ОСОБА_2 пішов за пальним, а він сів на місце водія, як власник автомобіля, щоб включити аварійку. При цьому автомобіль не рухався, двигун був у неробочому стані. Через 10 хв до нього підійшов працівник поліції ОСОБА_4 , повідомив, що він порушує ПДР, оскільки здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від пішохідного переходу. Він надав пояснення про те, що за кермом не перебував, а зупинка є вимушеною через те, що закінчилося пальне. На вимогу працівників поліції здати назад, він зняв автомобіль з ручного гальма, і автомобіль відкотився назад, при цьому двигун не заводив, про що попередив працівників поліції, які перевіривши його на стан вживання алкоголю, склали оскаржувану постанову. Після того як поліцейські від`їхали, повернувся ОСОБА_2 , вони заправили автомобіль, ОСОБА_2 сів за кермо і вони разом поїхали додому. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у позові. Підтвердив, що надав власний автомобіль своєму товаришу ОСОБА_2 , з яким 18 листопада 2022 року поїхали на заправку. Коли автомобіль зупинився неподалік пішохідного переходу через брак бензину, товариш пішов по бензин, а він сів за кермо, бо була погана видимість через хуртовину, а акумуляторна батарея майже розрядилася. Ствердив, що відкотив автомобіль назад на вимогу працівників поліції, про що їм наголошував. Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки автомобілем не керував, просив справу закрити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року позов залишено без руху, позивачу запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 496,20грн, надати суду документ про сплату судового збору. Крім того, позивачу роз`яснено право на подання заяви про заміну неналежного відповідача на належного, яким є Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

29 листопада 2022 року на виконання ухвали суду від 24 листопада 2022 року про залишення без руху адміністративного позову позивач надав квитанцію про сплату судового зборута заяву, в якій просив замінити первісного відповідача інспектора СРПП ВнП №1 Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області Лавренюка В.М. на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року провадження у справі відкрито, замінено первісного відповідача інспектора СРПП ВнП №1 Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області Лавренюка В.М. на належного - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, справу призначено до судового розгляду на 08 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року задоволено заяву представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гладкоскок С.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, вирішено судове засіданняпровести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника відповідача Гладкоскок С.В за допомогою сервісу «EasyCon».

06 грудня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву та диск з відеозаписом з місця події.

Позиція сторони відповідача.

Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Гладкоскок С.В. у письмовому відзиві позов не визнала, вважає, що постанова винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано як він керував транспортним засобом без права керування автомобілем. Тому твердження позивача про те, що він був пасажиром не відповідає дійсності. Крім того, ОСОБА_2 , про якого позивач вказує як на водія автомобіля, протягом значного часу так і не підійшов, що слідує з відеофіксації та фактично підтверджує, що саме позивач керував транспортним засобом. Вказує, що є підстави вважати, що позивач зловживає правом на судовий захист та намагається ввести суд в оману, шляхом подання позову, завідомо суперечливими та неправдивими твердженнями, розуміючи факт свого правопорушення, але розраховуючи на уникнення стягнення. При складанні постанови інспектором вчинені всі необхідні дії при виявленні адміністративного правопорушення, тому вважає, що оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Гладкоскок С.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, оскільки те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права підтверджується відеозаписом події, яким зафіксовано, що останній перебував за кермом автомобіля та здійснив рух автомобіля назад, тобто зворушив його з місця, при цьому, згідно судової практики, не має значення відстань, на яку транспортний засіб перемістився. Зазначила, що позивач вводить суд в оману, стверджуючи, що сів за кермо, щоб включити аварійну сигналізацію, оскільки відеозаписом зафіксовано, що аварійну сигналізацію він включив лише на вимогу працівників поліції, крім того протягом тривалого періоду часу спілкування з працівниками поліції, які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення, позивач не називав особу, яка нібито була водієм, не зателефонував йому, щоб підтвердити свою позицію.

Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази.

Судом встановлено, що 18 листопада 2022 року інспектором СРПП ВнП №1 Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області Гаврилюком В.М. винесено постанову серії БАВ №087382, якою ОСОБА_1 визнано винним за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

У постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що 18 листопада 2022 року о 12 год 28 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 34-А, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м. від пішохідного переходу та під час перевірки документів виявилось, що він позбавлений права керування транспортними засобами постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2022 року. Вказаними діями порушив п. 15.9 (г) та п. 2.1 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого представником відповідача, зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснив зупинку ближче 10 м. від пішохідного переходу. Під час з`ясування обставин порушення правил зупинки, ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, на зауваження поліцейського щодо дотримання правил зупинки, увімкнув світлову аварійну сигналізацію та о 12.28год зрушив автомобіль з місця, відкотивши його на декілька метрів назад.

Згідно відеозапису події 18 листопада 2022 року за участю ОСОБА_1 , що розпочато о 12.26год, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення тривало до 13.30год. За вказаний період часу ОСОБА_2 , на якого позивач у позовній заяві та в судовому засіданні вказав, як на особу, що керував його автомобілем, не повернувся на місце події, а ОСОБА_1 не зателефонував останньому, щоб встановити обставини, які на його думку мали значення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Застосовані норми права.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, які містять і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством,- страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 січня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1.ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу зобов`язаний мати при собі, крім іншого, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена частинами першою, другою і четвертою ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що передбачено ч.2 ст.77 КАС України

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Мотиви та висновки суду.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач 18 листопада 2022 року о 12год 28хв, керуючи транспортним засобом марки «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 34-А, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від пішохідного переходу та під час перевірки документів виявилось, що він позбавлений права керування транспортними засобами постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2022 року, чим порушив п. 15.9 (г) та п. 2.1 (а) ПДР України.

Суд зауважує, що посадові особи органу Національної поліції діяли в межах і в спосіб, визначений законодавством. Так, згідно Правил дорожнього руху - зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі (п. 15.9 «г» ПДР України).

Отже, виявивши автомобіль, що стояв на проїжджій частині дороги з порушенням правил зупинки транспортних засобів, інспектори поліції з`ясували, що в автомобілі закінчилось пальне, та правомірно запропонували ОСОБА_1 , який знаходився на місці водія, привести свої дії у відповідність до вимог ПДР, а саме: увімкнути покажчик аварійної сигналізації, зрушити автомобіль з місця стоянки та відкотити його на достатню відстань від пішохідного переходу, а також надати для перевірки документи, в т.ч. посвідчення водія.

Твердження позивача про те, що автомобілем він не керував, лише відкотив його від пішохідного переходу, бо працівники поліції змусили його до цього, хоча він їм пояснював, що позбавлений права керувати транспортними засобами, і за кермом перебувала інша особа, спростовуються переглянутим у судовому засіданні відеозаписом події, відповідно до якого, ОСОБА_1 , зрушивши автомобіль з місця, в процесі переміщення автомобіля став пояснювати інспектору, що він нібито не керував автомобілем, оскільки позбавлений такого права.

Крім того, суд зауважує, що Україна є правовою державою, у якій ніхто не повинен виконувати незаконні розпорядження, тому ОСОБА_1 мав повідомити інспектора поліції про відсутність у нього права на керування транспортним засобом та відмовитися від виконання обов`язку водія по переміщенню транспортного засобу з місця зупинки на достатню відстань від пішохідного переходу згідно вимог ПДР, однак повідомив інспектора про відсутність у нього відповідного права в процесі керування транспортним засобом.

Суд також зазначає, що визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Отже ОСОБА_1 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, перебуваючи за кермом автомобіля, зворушив його з місця та перемістив у просторі, тобто керував транспортним засобом.

Суд також не приймає до уваги пояснення позивача ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 про те, що у зазначений у протоколі день та час автомобілем керував ОСОБА_2 . Так протягом усього періоду часу складання матеріалів про адміністративне правопорушення з 12.26год до 13.30год 18 листопада 2022 року (що зафіксовано на відеозаписі), ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції особи водія, який нібито керував транспортним засобом, не вживав заходів для того, щоб вказана особа прибула на місце події та надала відповідні пояснення. Викладене свідчить про те, що така версія подій за участі водія ОСОБА_2 вигадана ОСОБА_1 під час складання ним позовної заяви до суду, з метою ухилитися від адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 інкримінують у вину керування транспортним засобом о 12.28год, тобто у той час, коли згідно пояснень ОСОБА_1 ОСОБА_2 вже пішов за пальним, що й узгоджується з даними відеозапису.

Отже, 18 листопада 2022 року о 12 год 28 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 34-А, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 15.9 (г) та п. 2.1 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, за що і повинен нести адміністративну відповідальність.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 р.

Відповідачем надано докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, які є належними, допустимими та достатніми, а тому постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності є законною та не підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 122, 247, 251, 280, 284 КУпАП, ст.ст.77, 268-272, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 24 лютого 2009 року Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7; .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК