Справа № 677/1280/22
Суддя: Шовкун В. О.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 677/1280/22
Провадження №2-а/677/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2022 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Шовкуна В.О.,

при секретарі судових засідань: Коломієць Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красилів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Павлюка Сергія Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5123325 від 08.12.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст.126 КУпАП в сумі 425 грн. 00 коп. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що про оскаржувану постанову він дізнався 07.10.2022 року коли отримав в приміщенні Красилівського відділу ДВС постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69981039 від 07.10.2022 року. Згідно з цією постановою з нього стягується в примусовому порядку 850,00 грн. штрафу згідно виконавчого документу - постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5123325 від 08.12.2021 року, виданою інспектором відділу поліцейської діяльності №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Павлюком С. В. (надалі поліцейський) на суму 425,00 грн. Вказану постанову йому також було надано головним державним виконавцем. Згідно оскаржуваної постанови, він притягується до адміністративної відповідальності за те, що 08.12.2021 року о 03.20 год. в м. Красилів, по вул. Грушевського, 46, керував т/з Тойота державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав при собі, не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказав, що будь-якого спілкування 08.12.2021 року з відповідачем у нього не було, постанови йому не вручалося, факт порушення п. 2.1 ПДР України він заперечує.

Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та такою що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки: постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фіксацію порушення; об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що він вчинив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зазначені в оскаржуваній і події не відображають обставин справи, обставини, зазначені в оскаржуваній постанові є безпідставними та необґрунтованими; поліцейським не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме ним порушення Правил Дорожнього Руху; оскаржувана постанова не містить відомостей про порядок її оскарження; права, передбачені ст. 268 КУпАП та строк оскарження йому й не роз`яснювалися поліцейським усно, оскільки його підпис у оскаржуваній постанові відсутній.

Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5123325 від 08.12.2021 року не підтверджується належними та допустимими доказами, тому оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Файчук А.С. надіслав до суду відзив, в якому проти задоволення позову позивача заперечив, та вказав, що, зважаючи на те, що у ОСОБА_1 не було при собі посвідчення водія під час керування транспортним засобом 08.12.2021 року, працівником поліції при винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог законодавства. Вказав, що у інспектора Павлюка С.В. був наявний відеозапис на підтвердження вчиненого позивачем 08.12.2021 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, розгляд справи та винесення і вручення постанови серії ЕАО № 5123325 від 08.12.2021 року, однак з моменту винесення такої постанови та подання позовної заяви до Красилівського районного суду сплинув термін понад 10 місяців, та згідно п.9 розділу XII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 відеозапис було знищено у зв`язку із спливом строку його зберігання. Таким чином, надати докази до суду для підтвердження вчиненого позивачем правопорушення неможливо. Зауважив, що у ОСОБА_1 була відсутня можливість фактично пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, оскільки Красилівським районним судом Хмельницької області від 05.01.2022 року по справі №677/1975/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того, представник відповідача заперечував щодо поновлення строку на звернення до суду, оскільки, відповідно до п. 9 долученої до позовної заяви копії оскаржуваної постанови, її копія позивачу надіслана рекомендованим листом за № 8756 від 09.12.2021 року, оскільки він на місці вчинення адміністративного правопорушення копію постанови отримати відмовився. Представник відповідача стверджував, що наявність виконавчого провадження не засвідчує факт про те, що позивач про винесену постанову дізнався лише 07.10.2022 року.

18.10.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача Киричук С.В. надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його та позивача відсутність, вимоги позову підтримав, наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що у відзиві на позов представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги позивача, посилається на докази, разом із тим, жодного доказу, про який йдеться у відзиві, відповідач суду не надав.

Відповідач - інспектор відділу поліцейської діяльності №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Павлюк С.В., який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, доказів поважності своєї неявки у судове засідання не надав, відзиву на позовну заяву (відзиву), із викладенням в ньому своїх заперечень проти позову, до суду не надіслав.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суті.

Суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Положенням ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до матеріалів справи, інспектором відділу поліцейської діяльності №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Павлюком С.В. 08.12.2021 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5123325, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. 2.1 ПДР України, а саме за те, що ОСОБА_1 08.12.2021 року о 03.20 год. в м. Красилів, по вул. Грушевського, 46, не мав при собі, не пред`явив для перевірки посвідчення водія.

Позивач оскаржив вказану постанову, посилаючись на те, що його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП по тій причині, що будь-якого спілкування 08.12.2021 року з поліцейським у нього не було, постанова йому не вручалася, п. 2.1 ПДР України він не порушував.

Частиною другою ст. 126 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п.п «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із вимогами ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з цим, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань у відзиві, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 ПДР України не надано жодного доказу, передбаченого ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б указували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також відповідачами не надано суду доказів того, що на момент інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, він був позбавлений права керування транспортними засобами, а також те, що посвідчення водія у нього станом на 08.12.2021 року було вилучене.

Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, суду відповідачами не надано.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 08.12.2021 року о 03.20 год. пункту 2.1 ПДР.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.10.2019 року у справі №161/7041/17 (адміністративне провадження №К/9901/23913/18).

Окрім того, суд критично відноситься до заперечення представника відповідача Файчука А.С. стосовно поновлення позивачу строку на звернення до суду з тих підстав, що відповідно до п. 9 долученої до позовної заяви копії оскаржуваної постанови, її копія позивачу надіслана рекомендованим листом за № 8756 від 09.12.2021 року, оскільки доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 вказаного рекомендованого поштового відправлення суду не надано.

Таким чином, відповідачами доказів про виконання приписів ст. 279-5 КУпАП, яка регулює порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі, і надсилання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови про накладення адміністративного стягнення, суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд доходить висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 1ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 245, 247, 251, 283, 287 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 77, 139, 241-246 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Павлюка Сергія Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5123325 від 08.12.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст.126 КУпАП в сумі 425 грн. визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач інспектор відділу поліцейської діяльності №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Павлюк Сергій Вікторович, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Грушевського, 46.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, місцезнаходження: 29000, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, .

Суддя: В.О.Шовкун