Справа № 140/6109/22
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6109/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Шацької селищної ради (далі - відповідач) про визнання протиправним рішення Шацької селищної ради від 16.06.2022 №25/15.82 та зобов`язання відповідача надати дозвіл відповідно до її заяви від 22.06.2020 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацького району та за наслідками розгляду заяви прийняти рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що маючи намір скористатися своїм правом, передбаченим ст. 121 Земельного кодексу України, позивач 22.06.2020 подала до Світязької сільської ради заяву зі всіма передбаченими законодавством додатками про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га.

Проте, Світязькою сільською радою винесено рішення від 07.08.2020 №65/46 про відмову в наданні такого дозволу, яке оскаржене позивачем в судовому порядку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №140/16339/20 позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Світязьку сільську раду повторно розглянути заяву від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0,25 га.

За результатами повторного розгляду заяви позивача, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду, Шацькою селищною радою прийнято рішення від 31.05.2021 №10/28.48 про відмову в задоволені заяви ОСОБА_1 , яке оскаржене позивачем в судовому порядку. Постановою Восьмого апеляційного Суду від 13.01.2022 у справі №140/6564/21, позов задоволено та зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,25 га.

Також Шацькою селищною радою винесено рішення від 17.02.2022 №21/28.24 про відмову в наданні такого дозволу, яке оскаржене позивачем в судовому порядку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №140/2950/22 позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0,25 га.

За результатами повторного розгляду заяви позивача, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду, Шацькою селищною радою прийнято рішення від 16.06.2022 №25/15.82, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволені її клопотання.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням Шацької селищної ради, просить його скасувати та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацького району

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив пред`явлені позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що ЗУ від 24.03.2022 № 2І45-ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вищезазначеним Законом розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Вважає, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Вказує, що рішення від 16.06.2022 № 25/15.82 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, адже в результативній частині даного рішення чітко зазначена підстава для відмови.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до Світязької сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах с. Світязь Шацького р-ну. До вказаної заяви позивач додала графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та копію документа, що посвідчує особу.

07.08.2020 Світязькою сільською радою прийнято рішення за №65/46, яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав невідповідності пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України, Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, а саме: з метою реалізації положень затвердженої у встановленому законом порядку схеми планування території Світязької сільської ради Шацького району Волинської області необхідна розробка нового та внесення змін до діючого Генерального плану с. Світязь Шацького району Волинської області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №140/16339/20 позов ОСОБА_1 до Світязької сільської ради Шацького району Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Світязької сільської ради від 07.08.2020 № №65/46 про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь, Шацького району та за наслідк.

31.05.2021 відповідачем прийнято рішення №10/28.48 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Світязь, на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території).

ОСОБА_1 оскаржила дане рішення до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 140/6564/21 у задоволенні позову відмовлено, однак постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 у справі № 140/6564/21 вказане рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області від 31.05.2021 № 10/28.48 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Світязь, орієнтовною площею 0,25 га; зобов`язано Шацьку селищну раду Ковельського району Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Світязь, орієнтовною площею 0,25 га; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

17.02.2022 на виконання судового рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2022 у справі № 140/6564/21 Шацька селищна рада прийняла рішення №21/28.24 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовила гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с Світязь на підставі частини 5 статті 136 Земельного кодексу України (вказана земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок, які будуть виставлені на торги).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №140/2950/22 позов ОСОБА_1 до Шацької селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Шацької селищної ради від 17.02.2022 № 21/28.24 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»; визнано протиправним та скасовано рішення Шацької селищної ради від 27.01.2022 № 20/27 «Про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціону» в частині включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціону земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_1 подано заяву від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Світязь Шацького району; зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Світязь Шацького району, з урахуванням висновків суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

16.06.2022 на виконання судового рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №140/2950/22 Шацька селищна рада прийняла рішення №25/15.82 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовила гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с Світязь на підставі п. 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою-третьою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цей перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17, від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення суду від 17.05.2022 у справі №140/2950/22 відповідачем прийнято рішення від 16.06.2022 №25/15.82 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га в с. Світязь (а.с.37).

Обґрунтовуючи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач у спірному рішенні послався на п. 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України та зазначив, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

На думку суду, відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га в с. Світязь Шацького району є необґрунтованою, виходячи з наступного.

У рішеннях суду від 06.04.2021 у справі №140/16339/20, від 13.01.2022 у справі № 140/6564/21, від 17.05.2022 у справі №140/2950/22 судом визнано протиправними та скасовано рішення №65/46 від 07.08.2020, №10/28.48 від 31.05.2021, №21/28.24 від 17.02.2022 прийняті Шацькою селищною радою щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацького району. Незважаючи на це, відповідачем повторно прийнято рішення №25/15.82 від 16.06.2022 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, чим не враховано рішення суду від 17.05.2022 у справі №140/2950/22, яке набрало законної сили 17.06.2022.

Окрім того, в даному випадку позивач звертався із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який є одним з етапів процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян. Отримання зазначеного дозволу не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність.

Посилання відповідача у відзиві як на підставу для відмови у позові на додане відкопіювання до Генерального плану с. Світязь та на класифікатор цільового призначення земель, затверджене наказом Держкомзему № 548 від 23.07.2010, за якими розташування земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 відноситься до земель громадської забудови, суд до уваги не приймає, оскільки до повноважень селищної ради не відноситься затвердження Генеральних планів населених пунктів, а рішенням Шацької селищної ради № 27/20 від 28.07.2022, затверджено лише робочий проект Генерального плану, а ст. 38 ЗК України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших будівель загального користування, тобто ці землі відносяться до однієї категорії в додатку № 3 до Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого ПКМУ № 1051 від 17.10.2012,якою передбачено ведення класифікації видів цільового призначення і цей нормативно-правовий акт має вищу юридичну силу в порівнянні з наказом Держкомзему № 548 від 23.07.2010.

Суд приймає до уваги зазначені у оскаржуваному рішенні мотиви його прийняття, проте у даному випадку слід враховувати дату звернення щодо вирішення питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивач до відповідача, правове регулювання на таку дату, наявність судових рішень у справі №140/16339/20, № 140/6564/21, №140/2950/22, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен вирішити питання за яким звернувся позивач з огляду на такі обставини.

Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення, відтак рішення Шацької селищної ради від №25/15.82 від 16.06.2022 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Отже, такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав. У разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 320/4182/20 та враховуються при вирішенні цієї справи.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», п. 64).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як встановлено судом, відповідач вчетверте протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

З урахуванням наведеного, зважаючи на повторну відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 у даному випадку буде саме зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с.Світязь Шацького району, за заявою позивача від 22.06.2020.

Судом враховано, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року на 30 діб, а Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».

Законом України від 24 березня 2022 року №2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЗК України.

Так, вказаним Законом розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

З урахуванням наведених положень суд дійшов висновку про існування обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні, а тому наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до усунення таких обставин - до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Порядок і правила розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просила стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Також суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 07.09.2022 №07/09/22, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Нестеруком Р.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.08.2012 №700, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1045844.

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору предметом договору є надання адвокатом правової допомоги у справі про визнання протиправним рішення Шацької селищної ради від 16.06.2022 №25/15.82 та зобов`язання вчинити дії.

Як обумовлено пунктами 3.1, 3.3 договору від 07.09.2022 №07/09/22 вартість послуг адвоката (гонорар) встановлюється у розмірі 4 000,00 грн. Сторони погодили, що послуги надані згідно з цим договором оплачуються замовником в термін не пізніше 2 місяців з дня винесення рішення у справі.

Встановлений договором розмір гонорару є фіксованим та не залежить від кількості затраченого адвокатом часу та обсягом наданих послуг згідно з предметом договору.

Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, подається для визначення розміру витрат у тому випадку, коли договором передбачена погодинна оплата послуг адвоката.

Також за змістом положень статей 134, 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Відповідач заперечив щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, покликаючись на те, що розмір таких витрат є суттєво завищеним.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що розгляд цієї справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки ця справа є справою незначної складності; підготовка позовної заяви у справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже усі документи, необхідні для складання і подання до суду позовної заяви, були у позивача в наявності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 4 000,00 грн є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2 000,00 грн.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 16.09.2022.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 2 992,40 грн (992,40 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та 2 000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради від 16.06.2022 №25/15.82 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Зобов`язати Шацьку селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах с. Світязь Шацького району, за її заявою від 22.06.2020.

Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шацької селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 992,40 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Шацька селищна рада (44000; Волинська обл., смт Шацьк, вул. 50 років Перемоги, 1Б; ).

Суддя С.Ф. Костюкевич