Справа № 600/7088/21-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7088/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

07 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.07.2021 №004-2411, №004-24-11, №0-2411 про нарахування податкового боргу ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що контролюючим органом протиправно винесено податкові повідомлення-рішення, якими їй визначено податкове зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, вiдмiнне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 55747,90 грн., оскільки при винесенні даних рішень не було враховано віднесення вказаного нежитлового приміщення до будівель сільськогосподарського призначення.

Вказала, що відповідно до підпункту "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

На думку позивача, вона підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, тому відповідно до підпункту "ж" п.п.266.2.2 п.п.266.2 ст.266 ПК України, будівля для зберігання сільськогосподарської продукції не є об`єктом оподаткування.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Також, апелянт зазначає наступне:

- в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях зазначено про те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна - не зазначено, що це нежитлове приміщення. А відтак віднесення майна ОСОБА_1 , яка є власником ОВМ, ГУ ДПС у Чернівецькій області до нежитлового приміщення є протиправним та незаконним, оскільки такі відомості не зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, звідки ГУ ДПС у Чернівецькій області, у відповідності до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, повинно було розраховувати базу оподаткування;

- відповідно до детальних розрахунків сум податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, наявних у матеріалах справи, в колонці 6 зазначено дату державної реєстрації набуття права власності - 28.06.2007 року, а в колонці 7 зазначено дату державної реєстрації припинення права власності - 31.12.2999р. то б то датою, яка ще не відбулася;

- 26.12.2012 року ОСОБА_1 подано до Хотинського РБТІ заяву про виготовлення проекту реконструкції ОВМ під господарську будівлю, для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції. Загальна площа до реконструкції становила - 456 м2, після реконструкції - 435,18 м2.

В 2013 році ОСОБА_1 розпочато реконструкцію ОВМ, виготовлено робочий проект реконструкції під господарську будівлю для зберігання сільськогосподарської продукції.

16.09.2013 року інспекцією ДАБК у Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - господарська будівля для зберігання сільськогосподарської продукції.

Відтак, в детальних розрахунках сум податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у колонці №11 повинна була бути зазначена пільга, а саме п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України;

- такої умови звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, як легальне визначення типу об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно, як про це зазначено в рішенні суду першої інстанції, в нормах і статтях Податкового кодексу України - не визначено.

15 листопада 2022 року Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, у період, за який нараховано податок на нерухоме майно (2018-2020 роки), не займався сільськогосподарською діяльністю передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора 016-2010, не мав у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, тому нежитлова будівля позивача за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з нормами Податкового кодексу України, є об`єктом оподаткування і не відповідає умовам отримання пільги, передбаченим п. «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Оскільки, дане нежитлове приміщення підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки на загальних підставах згідно до п.266.3.2 ст.266 ПК України, відповідач вважає, що ним правомірно сформовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що останню слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ОВМ серії ВЕК № 966199 від 20.06.2007, позивач придбала нежитлове приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області 20.06.2007 та зареєстрований в реєстрі за №1263.

Відомості про вказаний об`єкт нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що підтверджується інформаційною довідкою № 289749757 від 11.12.2021.

За завданням позивача, у 2013 році Хотинським РБТІ виготовлено робочий проект реконструкції складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Загальна площа до реконструкції становила - 456 кв.м., після реконструкції - 435.18 кв.м.

Як зазначила позивач у позові, в 2013 році нею розпочато реконструкцію зазначеної будівлі.

16.09.2013 інспекцією ДАБК у Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м.

Доказів внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо проведення реконструкції складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м., позивач до суду не надала.

Судом першої інстанції досліджено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 288068247 від 02.12.2021 відповідно до якої встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться відомості про право власності позивача на об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення ОВМ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення ОВМ серії ВЕК № 966199 від 20.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області 20.06.2007, реєстр № 1263.

Отже, у період з 2007 року по час звернення до суду з позовом, позивач була власником нежитлового приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

07.09.2021 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення №004-24-11, №004-2411 та №0-2411 якими позивачу згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до п.266.7 ст.266 ПК України визначено суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018, 2019 та 2020 роки у відповідних розмірах 16976,88 грн, 19028,88 грн та 19742,14 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належним чином не доведено використання зазначеного майна у власній господарській діяльності як об`єкту сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. Отже, дане нежитлове приміщення (склад) підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки на загальних підставах згідно п.266.3.2 ст.266 ПК України, тому відповідачем правомірно сформувало оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначені нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Цим Кодексом також визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Приписами п.п266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п266.3.1 п.266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до абзацу "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), не с об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.234 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Відповідно до положень п.п.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної і а місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) " Будівлі для культової та релігійної діяльності" належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Тобто правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року, справа №820/3706/17.

Так, у відповідності до матеріалів справи №600/7088/21-а, відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ОВМ серії ВЕК № 966199 від 20.06.2007, ОСОБА_1 придбала нежитлове приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області 20.06.2007 та зареєстрований в реєстрі за №1263.

За завданням ОСОБА_1 , у 2013 році Хотинським РБТІ виготовлено робочий проект реконструкції складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .Загальна площа до реконструкції становила - 456 кв.м. після реконструкції - 435.18 кв.м.

16.09.2013 року інспекцією ДАБК Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасовою зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 435.18 кв.м.

Відповідно до класу «Будівлі сільськогосподарською призначення, лісівництва та рибною господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, цей клас включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад: корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

З огляду на вищезазначене слідує, що сільськогосподарська будівля яка використовується Позивачем для вирощування та зберігання зернових культур, в тому числі і для власного споживання, не є об`єктом оподаткування.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ст.70 СК України регламентовано, що розмір часток майна дружини та чоловіка, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними.

В контексті зазначеного колегія суддів вказує, що ФОП ОСОБА_2 (чоловік Позивача) займається підприємницькою діяльністю з 14.05.2002р. Одним із видів його діяльності (01.24) є вирощування зерняткових і кісточкових фруктів. За період від 2013 року по сьогоднішній день ФОП ОСОБА_2 разом із дружиною (Позивачем) займаються сільським господарством, зокрема вирощування та зберіганням зерняткових і кісточкових фруктів, що підтверджується договорами про надання послуг з №02-07-18 від 02.07.2018 р. та №03-07-20 від 03.07.2020 р. (разом з актами виконаних робіт у кількості 4 шт.) щодо обробітку та доглядом за садом (зокрема надавались послуги по кропці саду, внесення гербіцидів); Договорами про надання послуг №01-03-18 від 01.03.2018 р. та №02-03-20 від 02.03.2020 р. (разом із актами наданих послуг у кількості 6 шт.) щодо доглядом за садом (зокрема надавались послуги по кропці саду, фрезерування ґрунту); Договорами про надання послуг №1 віл 05.07.2018 р. та №2 від 06.07.2020 р. (разом із актами наданих послуг у кількості 7 шт.) щодо обробітку та догляду за садом (зокрема надавались послуги - покіс трави); а також видатковими накладними у кількості 5шт, про закупівлю захисту рослин, пестицидів та агрохімікатів в асортименті (зокрема за період 2018-2020р.).

Відповідно до поданих ФОП ОСОБА_2 в ГУ ДПС у Чернівецькій області податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, і сум утриманих з них податків за період 2018-2020 роки вбачається, що у ФОП ОСОБА_2 працювали наймані працівники, зокрема водії та підсобні працівники, які здійснювали відповідні роботи по догляду за садом, збором урожаю, тощо.

У відповідності до довідки Виконавчого комітету Хотинської міської ради Чернівецької області №153-2022/10 від 20.10.2022 року вбачається, що у 2018,2019,2020,2021 році та станом на сьогоднішній день Позивач та її чоловік ОСОБА_2 використовували та використовують будівлю на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м. як господарську будівлю для зберігання сільськогосподарської продукції, а саме для зберігання зерняткових і кісточкових фруктів, зокрема яблук.

Таким чином, слідує, що з 16.09.2013 року ОСОБА_1 була власником господарської будівлі для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м. За вимогами ДК 018-2000 дана будівля віднесена до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", та використовуються Позивачем та її чоловіком безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником для зберігання зернових культур (зерняткових і кісточкових фруктів), а відтак у даному випадку дана будівля не є об`єктом оподаткування відповідно до пп."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Згідно із п.п.266.1.1 п.266.1. ст.266 ПК України платниками податку є фізичні чи юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2. ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової га нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із п.п.266.3.1 та 266.3.2 п.266.3. ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно із п.п266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або б підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї етапі та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; г) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку). Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості га відповідної ставки податку.

Оскаржувані податкові зобов`язання по податкових повідомленнях-рішеннях визначено ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 нібито є власником нежитлового приміщення площею 456,00 кв.м.

Відповідно до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, база оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки визначається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригіналів документів платника податків, які підтверджують право власності на об"єкт нерухомого майна.

Відповідно до інформаційної довідки №289749757 від 11.12.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11.12.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 є власником: Тип майна - ОВМ, адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна - 10852947.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна - не зазначено, що це нежитлове приміщення. А відтак віднесення майна ОСОБА_1 , яка є власником ОВМ, ГУ ДПС у Чернівецькій області до нежитлового приміщення є протиправним та незаконним, оскільки такі відомості не зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, звідки ГУ ДПС у Чернівецькій області у відповідності до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України повинно було розраховувати базу оподаткування.

Колегія суддів також звертає увагу, що 26.12.2012 року ОСОБА_1 подано до Хотинського РБТІ заяву про виготовлення проекту реконструкції ОВМ під господарську будівлю, для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції. Загальна площа до реконструкції становила - 456 м2, після реконструкції - 435,18 м2. В 2013 році ОСОБА_1 розпочато реконструкцію ОВМ, виготовлено робочий проект реконструкції під господарську будівлю для зберігання сільськогосподарської продукції. 16.09.2013 року інспекцією ДАБК у Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - господарська будівля для зберігання сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п.п.ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України закріплено, зокрема, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, в детальних розрахунках сум податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у колонці №11 повинна була бути зазначена пільга, а саме п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Щодо правомірності визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Також, пунктом 3 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 №1791-VIII установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Згідно з п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Колегія суддів зазначає, що підставі положень Податкового кодексу України нарахувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки неможливо, оскільки зобов`язання із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не виникають безпосередньо з положень Податкового кодексу України, адже не є місцевий податок (ст. 10 ПКУ). який встановлюється місцевими радами (п.4.4. ст.4 ПКУ) для застосування на підвладній їм території у межах, визначених ПКУ, і який не належить до обов`язкових.

Таким чином, суд першої інстанції помилково погодився з відповідачем, що відповідачем правомірно визначено податкове зобов`язання на загальну суму 55747,9 грн. з огляду на наступне.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територіальних громад, залежно від місця розташування (зональної) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Обчислення суми податку з об`єкта/ об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп.266.7.1 п. 266.7 ст.266 ПК України).

Відповідно до Рішення Хотинської міської ради №246/56/17 від 27 жовтня 2017 року "Про місцеві податки і збори на 2018 рік", встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік. Дане рішення було чинним до 05.07.2021 року, а саме до прийняті Хотинською міською радою 05 липня 2021 року Рішення №159/11/21 "Про встановлення ставок та пільг зі сплати місцевих податків та зборів".

Відповідно до Рішення Хотинської міської ради №246/56/17 від 27 жовтня 2017 року "Про місцеві податки і збори на 2018 рік, яке було чинним на період 2018-2020 роки, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлювались для фізичних осіб у розмірі 0,25 % - це максимальна ставка для фізичних осів у розмірі зонування та виду нерухомою майна.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 року встановлено у розмірі 3 723,00 грн.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року встановлено у розмірі 4 173,00 грн.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 року встановлено у розмірі 4723,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково погодився з сумою ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які встановлювались для фізичних осіб без врахування Рішення Хотинської міської ради №246/56/17 від 27 жовтня 2017 року.

Тому, податкові повідомлення-рішення 09.07.2021 №004-2411, №004-24-11, №0-2411 про нарахування податкового боргу ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 55747,90 грн. є протиправними.

Частиною 1 ст.139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 , слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6810,00 грн. відповідно до квитанцій про сплату судового збору №13950 від 13.12.2021 року, №46036 від 04.01.2022 року та №23 від 20.10.2022 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на обставини, що мають значення для справи, враховуючи норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.07.2021 №004-2411, №004-24-11, №0-2411 про нарахування податкового боргу ФОП ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області суму понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 6810,00 грн. відповідно до: квитанції про сплату судового збору №13950 від 13.12.2021 року; квитанції про сплату судового збору №46036 від 04.01.2022 року; квитанції про сплату судового збору №23 від 20.10.2022 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.