Справа № 420/15453/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши заяву представника відповідача Державного бюро розслідувань (від 18.11.2022 р. вхід.№ ЕС/5469/22) щодо закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни по неправомірній відмові у задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 про надання копії повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення та копії постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 року; зобов`язати Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення та копію постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.22 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/15453/22 за позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

18.11.2022 р. до суду від представника відповідача - Державного бюро розслідувань надійшла заява ( вхід.№ ЕС/5469/22) про закриття провадження по справі №420/15453/22, оскільки позивач безпідставно намагається застосувати до правовідносин, що виникли, положення законодавства, що їх не регулює, зазначене підтверджується безпосередньо змістом запиту ОСОБА_1 , який не містить запитування публічної інформації, а стосується лише відомостей кримінального провадження.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи, що дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд заяви представника відповідача Державного бюро розслідувань (від 18.11.2022 р. вхід.№ ЕС/5469/22) щодо закриття провадження по справі, здійснюється в порядку письмового провадження.

Так, суд зазначає, що предметом, даного адміністративного позову є неправомірна, на думку позивача, відмова начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни у задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 про надання копії повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення та копії постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 року; зобов`язання Державного бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення та копію постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 року.

Зокрема, відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 11.10.2022 р. ОСОБА_1 на електронну адресу Державного бюро розслідувань був поданий адвокатський запит на отримання інформації щодо ОСОБА_2 .

Вказаний запит містив виклад обставин про те, що ДБР спрямувало до Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення. передбаченого частиною першою статті 384 Кримінального кодексу України (далі КК України). Також, зазначено, що відділом дізнання Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області до березня поточного року здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 за частиною першою статті 384 КК України за фактом надання адвокатом до суду недостовірних відомостей.

Зокрема, прохальна частина адресованого Державного бюро розслідувань запиту містила вимогу про надання на адресу електронної пошти копії повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення та копії постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021.

Начальником відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань, за підписом Оксани Згіблової, за результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_2 . Листом від 17.10.2022 р. вих.№ 324ПІ/10-16-06-340/22 у наданні запитуваної інформації було відмовлено, мотивуючи тим, що порушені у запиті питання за своїм змістом стосуються надання персональних даних особи, а тому така інформація може бути надана з урахуванням вимог Закону 2297-VI «Про захист персональних даних».

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або - хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або - хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду висловленою у Постановах від 21.11.2018 у справі №520/13190/17, від 27.11.2018 у справі №820/3534/17,

Зокрема, суд акцентує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

За приписами статті 24 вказаного Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (частина 1 статті 24 вказаного Закону).

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

При цьому, суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Таким чином, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку, визначеному Законом № 2939-VI.

Отже, системний аналіз вище окреслених законодавчих положень дає змогу дійти висновку, що адвокатський запит не є запитом, направленим на отримання публічної інформації, адже може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.

Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, та від 06 лютого 2020 року у справі № 640/16398/19.

Окрім того, суд зазначає, що зі змісту матеріалів справи, судом встановлено, що підставою для звернення із даним позовом є зобов`язання Державного бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення та копію постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 року. Тобто, правовідносини, як, у тому числі, зазначає позивач у позовній заяві, виникли в межах відповідного кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

Згідно із частиною першою статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження, як зазначено у статті 3 КПК України, - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається (ч. 1ст. 221 КПК України).

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

Пунктом 1 ч. 1ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Пунктом 2 ч. 2ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

У відповідності до п. 11 ч. 1ст. 56 КПК протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

З аналізу вищезазначених положень КПК України слідує, що потерпілий має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, у межах спірних правовідносин позивач та відповідач діють як учасники, права і обов`язки яких, визначені кримінальним процесуальним законодавством, адже позивач просить суд зобов`язати Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення та копію постанови про закриття кримінального провадження № 0001217 від 15.09.2021 року, що власне і послугувало підставою для порушення його прав та інтересів.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно правовим, а отже не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що спірні правовідносини не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов висновку щодо можливості задоволення заяви представника відповідача Державного бюро розслідувань (від 18.11.2022 р. вхід.№ ЕС/5469/22), та наявності законодавчо передбачених підстав для закриття провадження у справі №420/15453/22 за позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Приписами п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у тому числі, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зокрема, судом встановлено, що при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується наявною у справі банківською квитанцією від 21.10.2022 року №0.0..1 на суму 992.40 грн.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності та наявності підстав для повернення позивачеві сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись п.10 ч.1 ст.4, ч.6 ст.7, п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.243,248, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника відповідача Державного бюро розслідувань (від 18.11.2022 р. вхід.№ ЕС/5469/22) щодо закриття провадження по справі у справі № 420/15453/22, - задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №420/15453/22 за позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

Заяву представника відповідача Державного бюро розслідувань (від 18.11.2022 р. вхід.№ ЕС/5469/22) щодо закриття провадження по справі у справі № 420/15453/22, - задовольнити.

09.12.22