Справа № 519/980/22
Суддя: Лемець С. П.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №519/980/22
Провадження № 2-а/519/13/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

07.12.2022 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Коршак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Єгорова Олександра Олександровича до ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

Встановив:

Представник позивача адвокат Єгоров О.О. звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою інспектора СРПП ВП старшого лейтенанта поліції ГУНП в Дніпропетровській області Макаренко В.В., серія БАВ №185062 від 08.09.2022, позивача ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в розмірі 3400,00 гривень за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що керуючи на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 транспортним засобом Мерседес Бенс 516, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 08.09.2022 о 16 годині 00 хв. на 440 км а.д. Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, Позивач не мав права керування таким транспортним засобом.

Сторона позивача вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане порушення є безпідставною та незаконною з огляду на наступне. Пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України №184 від 03.03.2022 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, СІ на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. Таким чином, Кабінет Міністрів України дозволив особам - власникам посвідчень водія категорії В, керування вантажівками масою до 7,5 тонн у період воєнного стану.

08.09.2022 Позивач керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ SPRINTER 516 спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон з повною масою навантаження 4250 кг. Про масу та категорію вказаного транспортного засобу свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке було пред`явлено посадовій особі Відповідача, що було відображено у п.5 оскаржуваної Постанови. Також, окрім реєстраційного документу на транспортний засіб, відповідно до Правил дорожнього руху, Позивач пред`явив посадовій особі Відповідача посвідчення водія НОМЕР_1 , згідно якого має право керування транспортними засобами віднесеним до категорії A, Al, В1, В, С, що також було відображено у п.4 оскаржуваної Постанови.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

03.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив судовий розгляд провести без участі представника ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст .71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Мерседес Бенс 516, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 08.09.2022 о 16 годині 00 хв. на 440 км а.д. Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, не мав права керування таким транспортним засобом.

В той же час суд погоджується з викладеним у позові, щодо дозволу на час військового часу керувати транспортними засобами категорії C, C1 на території України особам, які мають посвідчення водія категорії B.

Дійсно Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який вже неодноразово продовжувався та триває на час розгляду справи.

Пунктом 1-1 Постанови Кабінету міністрів України за № 184 від 03.03.2022 року зі змінами і доповненнями внесеними відповідно до постанови КМУ за № 348 від 22.03.2022 року визначено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

В цій редакції вищевказана Постанова КМУ набрала чинності з 23.03.2022 року та чинна по цей час.

Згідно п.3 ч.3 ст. 286 КУпАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Оскільки відповідач по справі є суб`єктами владних повноважень, однак не надав належних доказів на підтвердження правомірності дій поліцейського щодо прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про скасування постанови.

Стосовно ж відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено положеннями ч.ч.1,7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Окрім того, варто зазначити, що у відповідності до п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00), суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Відсутність же документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу є окремою підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16 та, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18.

Слід звернути увагу на те, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, а саме: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів та звернень, довідок, заяв, скарг, а також здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Так, на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано до суду договір про надання правової допомоги від 12.09.2022 №11/22, додаткову угоду від 12.09.2022 №1, рахунок-фактуру від 12.09.2022 № 1, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.09.2022 №1 на суму 3400 грн.

Відповідно до п.3, п.4 додаткової угоди № до договору про надання правової допомоги від 12.09.2022 №11/22, вартість юридичних послуг складає 3400 грн. Вартість послуг Виконавця є фіксованою. Замовник і Виконавець підписують акт прийому-передачі наданих послуг за даною додатковою угодою.

Згідно з акту приймання-передачі наданих послуг від 15.09.2022 №1, адвокатським бюро були надані позивачу наступні послуги: представництво та захист інтересів в Южному міському суді Одеської області щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.09.2022 року серії БАВ №185062 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у розмірі 3400 грн. Загальна вартість наданих юридичних послуг склала 3400 грн.

Дослідивши надані представником позивача докази, суд доходить висновку про те, що ці документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Разом із тим, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позову, в тому числі в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Суд звертає увагу, що справа даної категорії, відповідно до предмету спору, є справою незначної складності. Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними якого має місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору, що суттєво спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову.

Суд не оспорює права адвоката (адвокатського бюро) самостійно визначати гонорар, однак, у даному конкретному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі (3400 грн.) з іншої сторони у справі, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц.

Таким чином, враховуючи викладене, конкретні обставини справи, заперечення відповідача, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, а також виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу, суд вважає, що понесені позивачем витрати є неспівмірними, належним чином необґрунтованими та дещо завищеними.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для їх зменшення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі - 2000 грн., що, в свою чергу, на переконання суду, буде відповідати вимогам «розумності» та «співмірності».

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72, 77, 79, 90, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд

Ухвалив:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Єгорова Олександра Олександровича до ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.09.2022 серії БАВ №185062 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 шляхом накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20А.

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ