Справа № 160/14903/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.09.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просила:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.06.2022 року, та провести перерахунок та виплатити заборгованість, що утворилася з 15 червня 2022 року із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за 2020-2021 роки - два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 15.06.2022 року, взявши для розрахунку заробітну плату згідно реєстру застрахованих осіб з липня 2000 року.
30.09.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 17.10.2022 року відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані належним чином завірені копії матеріалів пенсії справи позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 27.07.2016 року отримувала пенсію по інвалідності. 14.06.2022 року позивач досягла пенсійного віку та 15.06.2022 року звернулася до Нікопольського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 16.06.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком не призведе до збільшення розміру пенсії. Однак, відповідач безпідставно, без згоди позивача, зробив її переведення з пенсії по інвалідності на пенсії за віком. Позивач не згодна з такими діями відповідача, оскільки останнім не враховано, що пенсія за віком призначається позивачу вперше і при її розрахунку має застосовуватися середня заробітна плата для призначення пенсії за 2020-2021 роки - два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з розрахунку заробітної плати згідно реєстру застрахованих осіб з липня 2000 року. Вбачаючи в таких діях відповідача протиправність, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.
02.11.2022 року через систему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив відповідача, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування, представник відповідача посилався на те, що 15.06.2022 року ОСОБА_1 подала заяву про призначення пенсії за віком в довільній формі, без копій документів та дана заява була розглянута в порядку звернення та позивачу повідомлено про порядок переведення з одного виду пенсії на інший. Також представник відповідача зазначив, що пенсія по ІІІ групі інвалідності призначається у розмірі 50% пенсії за віком і обчислюється відповідно до ст.ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із страхового стажу, зарахованого по 28.02.2021 року, що складає 35 років 05 місяців 09 днів, заробітної плати за період з 01.09.1985 року по 31.08.1990 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 28.02.2019 року. Враховуючи, що у позивача відсутні 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, дія ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не поширюється. 01.03.2022 року позивачу проведений перерахунок пенсії та загальний розмір пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком складає 2 658грн. 12 коп. З огляду на наявні в матеріалах пенсійної справи документи, позивачу не рекомендовано переходити на пенсію за віком, оскільки це не призведе до збільшення розміру пенсії.
16.11.2022 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що 15.06.2022 року подала в належній формі саме заяву про призначення пенсії за віком і підставою відмови у призначені пенсії не було недотримання форми заяви. Оскільки право на пенсію за віком виникло вперше лише 15.06.2022 року, коли позивач досягла пенсійного віку, пенсія їй має бути призначена в розмірі, визначеному ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжила працювати та з її заробітної плати сплачені страхові внески, а тому, існують всі законні підстави для отримання пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за два календарні роки (2020рік та 2021 рік), що передують зверненню за призначенням пенсії, так як пенсія призначена вперше. Позивач наголошувала, що не бажає переведення з одного виду пенсії на інший, а має право на призначення пенсії за віком вперше. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.07.2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та одержує пенсію по інвалідності.
Після досягнення пенсійного віку, 15.06.2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2021 роки.
Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності та необґрунтованості відмови відповідача у призначення позивачу пенсії за віком вперше.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому, відповідно до положень ст. 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі умови застосування середньої заробітної плати, визначеної ч.2 ст.40 цього Закону для призначення пенсії при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком: - переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком; - якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв в роботі.
З наявних у справі доказів (матеріалів пенсійної справи) вбачається, що з 27.07.2016 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
14.06.2022 року ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 60 років має загальний страховий стаж 35 років 05 місяців 09 днів та набула право на пенсію за віком також на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.06.2022р. позивач вперше звернулася із заявою про призначення пенсії за віком та просила розрахувати її з застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за 2020-2021 роки, яка має застосовуватися при новому призначенні.
Після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжувала працювати, що вбачається з копії її трудової книжки НОМЕР_1 та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування до червня 2020 року, що вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Питання переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії було проаналізовано у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі №21-612а14, Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року в справі № 317/4184/16-а (2а/317/2/2017), в яких Суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), це буде нове призначення пенсії. А якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то це не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.
З 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» (Закон України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року), яким розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено, зокрема пунктами 4-3, 4-4.
Відповідно до п. 4-3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Відповідно до пункту 4-4 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Як встановлено судом та підтверджується, доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 з 27.07.2016 року отримувала пенсію по інвалідності III група внаслідок загального захворювання на підставі ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.06.2022 року позивач подала заяву про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що перехід пенсії позивача відбувається в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то це не є призначенням пенсії вперше, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону, а тому дії відповідача є правомірними.
Оскільки позивачу пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше було призначено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року), тому при переведенні позивача на інший вид пенсії в рамках одного закону її пенсія з 1 жовтня 2017 року підлягала перерахунку на підставі п. 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підставі вищенаведеного, судом під час розгляду справи не встановлено порушення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодекс
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець