Справа № 440/2804/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 р. Справа № 440/2804/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Чеснокова А.О., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 29.04.2022 року у справі № 440/2804/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при обчисленні загального страхового стажу позивача з 07 жовтня 2019 року застосувати статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснивши відповідний перерахунок пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року у справі № 440/2804/22 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року у справі № 440/2804/22 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, а саме зобов`язати відповідача при обрахуванні загального та страхового стажу позивача, починаючи з 07 жовтня 2019 року, застосувати ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснивши відповідний перерахунок пенсії позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що у відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Оскільки стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено зарахування роботи у закладах з надання психіатричної допомоги до стажу роботи у подвійному розмірі, є чинною, та стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» її не скасовує, скаржник переконаний, що має право на обчислення загального страхового стажу з 07 жовтня 2019 року із застосуванням положень статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із здійсненням відповідного перерахунку його пенсії.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. З 01 вересня 2017 року позивач одержував пенсію за вислугу років як працівник охорони здоров`я.

З 07 жовтня 2019 року позивачу призначена пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно довідки Комунального підприємства «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» від 04.02.2022 року № 28 позивач працює в Комунальному підприємстві «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» на посаді лікаря-психіатра (виїзної спеціалізованої бригади з надання медичної допомоги та перевезення психічно хворих) станції екстреної (швидкої) медичної допомоги № 1 м. Полтави з 15.09.2017 року (наказ №419-к від 11.09.2017 року) по теперішній час. За вказаний період роботи відпустки без збереження заробітної плати та інші види відпусток, крім щорічних, не надавались.

17.12.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до вимог законодавства та обставин, встановлених рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у справі № 440/5152/19, яке набрало законної сили.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.01.2022 року №8-5415950/С-02/8-1600/22 позивачу було повідомлено про те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у справі № 440/5152/19, з урахуванням ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 року, проведено перерахунок пенсії з 07 жовтня 2019 року з урахуванням подвійного розміру страхового стажу періоду його роботи на посаді лікаря-психіатра (виїзної спеціалізованої бригади з надання медичної допомоги та перевезення психічно хворих) станції екстреної (швидкої) медичної допомоги № 1 м. Полтави у Комунальній установі «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», яка з 01 жовтня 2019 року реорганізована (шляхом перетворення) в Комунальне підприємство «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» з 15 вересня 2017 року по 06 жовтня 2019 року включно.

Вважаючи, що період його роботи після 07 жовтня 2019 року повинен зараховуватися до страхового стажу у подвійному розмірі згідно положень ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому підстави для зарахування страхового стажу у подвійному розмірі з 07 жовтня 2019 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 10 Закону № 1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з абз. 2 п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Згідно ст. 60 Закону № 1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За приписами пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівників охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Не є спірною обставиною у цій справі, що з 01 вересня 2017 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я.

З 07 жовтня 2019 року позивачу призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, з моменту призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», між ним та відповідачем виникли правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, які урегульовані саме нормами указаного Закону.

Аналіз положень Закону № 1788-XII свідчить про те, що ст. 60 застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Аналогічна правова позиція була наведена Верховним Судом у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 329/553/17.

Враховуючи, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку, у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 07 жовтня 2019 року в подвійному розмірі, що врегульовано іншим законом, а саме Законом України «Про пенсійне забезпечення» і застосовується при визначенні наявності або відсутності права на пенсію на пільгових умовах.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вказувалось вище, за правилами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги правильності рішення суду першої інстанції не спростовує, з огляду на що відсутні правові підстави для її задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року у справі № 440/2804/22 суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року у справі № 440/2804/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський