Справа № 160/19454/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
06.12.2022 року засобами електронного зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії та скасувати ІНФОРМАЦІЯ_1 мобілізаційне призначення (розпорядження) щодо проведення процедури мобілізації відносно солдата запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- скасувати пункт 82 Наказу №4 від 15.03.2022 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) щодо зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата запасу ОСОБА_1 стрілець 2 взводу 4 стрілецької роти, ВОС 100915А, шпк «солдат»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 був мобілізований для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 15.03.2022р. солдата запасу ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільцем 2 взводу 4 стрілецької роти, ВОС -100915А, шпк «солдат». Позивач вважає, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має право на відстрочку згідно із абзацом першим частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки є студентом 3-го курсу денної форми навчання у Дніпровському політехнічному коледжі. Також, у Посвідченні про приписку до призовної дільниці №У-2003/4 від 20.02.2020р. наявна відмітка про відстрочку на навчання до 30.06.2023 року, а 16.03.2022 року проставлено відмітку про зняття з військового обліку. Крім того, 15.06.2022 р. загинув батько позивача ОСОБА_2 . Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність прийняття оскаржуваних рішень відповідачів та є підставою для їх скасування.
Відповідно до частини 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно із частиною 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який можливо застосувати, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а також інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Тобто, з даної норми слідує, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Суд зазначає, що забезпечення позову - це елемент права на судовий захист, що спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права (попередній судовий захист).
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 N 3-рп/2003 у справі N 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
В адміністративному позові позивачем зазначено, що ОСОБА_1 був мобілізований для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 15.03.2022 солдата запасу ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільцем 2 взводу 4 стрілецької роти, ВОС 100915 А, шпк «солдат».
На час звернення з адміністративним позовом ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Отже, виходячи із фактичних обставин адміністративної справі, на теперішній час існує реальна триваюча загроза життю та здоров`ю ОСОБА_1 у зв`язку із його перебуванням на військовій службі.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про наявність підстави для забезпечення позову, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 14.06.2018 р. ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 .
Згідно до сповіщення про смерть від 17.06.2022 р. № 12/2417 ОСОБА_2 , радіотелефоніст 2-го стрілецького взводу 6-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_3 , 1981 року народження, призваний за призовом по мобілізації 27.02.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 , при захисті Батьківщини, виявивши стійкість і мужність загину 15.06.2022 р.
Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 17.06.2022 р. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до абз. 9 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 видано мобілізаційне призначення (розпорядження) щодо проведення процедури мобілізації відносно солдата запасу ОСОБА_1 не зважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув його батько ОСОБА_2 .
В подальшому, також не враховуючи загибель батька позивача, командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 15.03.2022 солдата запасу ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільцем 2 взводу 4 стрілецької роти, ВОС 100915 А, шпк «солдат».
При цьому, абз. 9 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є імперативною нормою та містить пряму заборону здійснення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період осіб чиї близькі родичі, зокрема, загинули під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Вказана норма не допускає множинного тлумачення.
Тобто, з положень чинного законодавства, відомих відповідачам, вбачається заборона здійснення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період осіб чиї близькі родичі, зокрема, загинули під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Таким чином, суд приходить до висновку, що очевидними є ознаки протиправності мобілізаційного призначення (розпорядження) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення процедури мобілізації відносно солдата запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та п. 82 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 15.03.2022р. стосовно зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду солдата запасу ОСОБА_1 стрільцем 2 взводу 4 стрілецької роти, ВОС 100915 А, шпк «солдат» та порушення прав особи, яка звернулася до суду, такими рішеннями.
Вказана підстава забезпечення позову передбачена п. 2 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії підлягає забезпеченню шляхом:
Керуючись ст.ст. 150, 153, 152, 154, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення з 09.12.2022 р., незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, відповідно до ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 09.12.2025 р.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 від 26.07.2018 р., орган видачі 1216, АДРЕСА_1 .

Боржник-1: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 .

Боржник-2: військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук