Справа № 260/2742/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2742/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.06.2022 року № 44; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу усі періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 з 01.09.1976 по 17.01.1994; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання в середньому професійно-технічному училищі №250 з 1976 по 1979, відповідно до диплому НОМЕР_2 від 19.07.1979; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення до пенсійного органу, а саме: з 20.06.2022.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 2022 року вона звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої долучила всі необхідні документи. Однак відповідач безпідставно відмовив у призначенні такої та підтвердив тільки 9 років 6 місяців 10 днів страхового стажу, що порушує її право на належний соціальний захист. Зазначає, що окремі недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу особи, оскільки відповідальність за ведення таких покладена на роботодавця. Стосовно перетинання періодів роботи на заводі «Зеніт» та МП «Квазар» пояснила, що згідно з відомостями трудової книжки її трудова діяльність на заводі «Зеніт» розділена на 2 періоди: з 13.09.1988 по 02.01.1992 та з 01.03.1993 по 17.01.1994, між якими вона працювала на МП «Квазар». Стосовно посилань відповідача 2 на наявні розбіжності в імені російською мовою « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 », вважає, що такі є виключно формальністю та не впливають на суть правовідносин.

15 серпня 2022 року відповідач 1 подав до суду відзив на позов №0700-0702-8/30287 від 10.08.2022, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що подана позивачем заява про призначення пенсії була скерована відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні такої. Підставою для такого рішення було те, що страховий стаж позивача становить 9 років 6 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Вважає, що заявляючи позовну вимогу про зобов`язання призначити пенсію задоволенню не підлягає, оскільки позивач фактично спонукає суд перебрати на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду.

25 серпня 2022 року відповідач 2 надіслав до Закарпатського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги вважає безпідставними. Так, повідомив, що за результатами розгляду поданих позивачем для призначення пенсії документів встановлено неможливість зарахування до страхового стажу періодів роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки зміна імені на титульній сторінці внесена без додержання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Також не підлягає зарахуванню період роботи на заводі «Зеніт» з 19.09.1988 по 17.01.1994, оскільки такий згідно з довідкою №133 від 20.02.2018 перетинається з періодом роботи на МП «Квазар» з 02.01.1992 по 01.03.1993. Окрім того, не взято до розрахунку диплом, архівні довідки №235/904 від 02.03.2018, №112-К від 06.03.2018, довідка про заробітну плату №51 від 01.03.2018, №52 від 01.03.2018, свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 23.01.2009 та довідки про реєстрацію шлюбу №2 від 19.10.2009, №22 від 23.10.2009, оскільки зазначене ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою) має розбіжності з паспортом та свідоцтвом про народження « ОСОБА_1 » (російською мовою).

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 червня 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.

Подана ОСОБА_1 заява про призначення пенсії була скерована відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області).

За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №44 від 28.06.2022 у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Зокрема, до такого зараховано 9 років 6 місяців 10 днів. При цьому до страхового стажу не включено періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.06.1983 в зв`язку з тим, що зміна імені не відповідає положенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Окрім того, не зараховано період роботи на заводі «Зеніт» з 13.09.1988 по 17.01.1994 згідно з довідкою №133 від 20.02.2018, оскільки перетинається з періодом роботи на МП «Квазар» з 02.01.1992 по 01.03.1993. Також не взято до розрахунку диплом НОМЕР_2 від 19.07.1979, довідки про заробітну плату №51 від 01.03.2018, №52 від 01.03.2018, свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 23.01.2009 та довідки про реєстрацію шлюбу №2 від 19.10.2009, №22 від 23.10.2009, оскільки зазначене ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою) має розбіжності з паспортом та свідоцтвом про народження « ОСОБА_1 » (російською мовою).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Так, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058 має право на пенсію після досягнення 58 років 6 місяців за наявності страхового стажу 25 років.

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

П. 2.13 Інструкції передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі - Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки НОМЕР_1 ).

Судом встановлено, що в на титульному аркуші трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 було здійснено виправлення прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . Таке виправлення пов`язане з одруженням позивачки та засвідчено відповідним записом з посиланням на відповідний документ - свідоцтво про заключення шлюбу НОМЕР_4 та підписом уповноваженого працівника.

Окрім того, як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 така містить уточнення щодо імені власника, зокрема: « ОСОБА_1 » (російською мовою) взято в дужки та поряд записано « ОСОБА_1 » (українською мовою). Таке виправлення завірено печаткою відділу кадрів, а уповноваженим працівником зроблено відмітку: «Виправленому вірити. За паспортом ім`я ОСОБА_1 . Паспорт НОМЕР_5 , виданий Тячівським РВ УМВС України 07 серпня 1998 року».

З огляду на те, що вказане виправлення не відповідає вимогам п. 2.13 Інструкції ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовлено зарахувати періоди роботи за такою трудовою книжкою до страхового стажу ОСОБА_1 .

Проте, на думку суду, рішення органу Пенсійного фонду є таким, що прийнято без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що не закреслення імені позивача російською мовою в трудовій книжці НОМЕР_1 , при якому вірність такого виправлення засвідчена печаткою установи та відповідним записом уповноваженої особи, не може ставити під сумнів правдивість відомостей про весь трудовий стаж особи - власника такої трудової книжки. Таке рішення свідчить про надмірно формальний підхід органу Пенсійного фонду України при вирішенні питання призначення особі пенсійного віку пенсії.

Будь-яких зауважень щодо недотримання порядку заповнення трудової книжки НОМЕР_1 , що б унеможливлювали встановити точні відомості про трудову діяльність ОСОБА_1 , або ж свідчили про штучне збільшення/зменшення страхового стажу орган Пенсійного фонду України не наводить.

З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для неможливості зарахування трудового стажу, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 .

Окрім того, з оскарженого рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області вбачається, що таким відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період роботи на заводі «Зеніт» з 13.09.1988 по 17.01.1994 згідно з довідкою №133 від 20.02.2018, оскільки такий перетинається з періодом роботи на МП «Квазар» з 02.01.1992 по 01.03.1993.

Так, як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , 13 вересня 1988 року позивач прийнята на роботу на завод «Зеніт» та звільнена з такої 02 січня 1992 року у зв`язку з переводом на Мале підприємство «Квазар». Про прийняття 02 січня 1992 року ОСОБА_1 на роботу в порядку переведення на Мале підприємство «Квазар» також наявний відповідний запис у трудовій книжці позивача. 01 березня 1993 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи шляхом переводу на завод «Зеніт» у зв`язку з ліквідацією Малого підприємства «Квазар». Запис про прийняття 01 березня 1993 року ОСОБА_1 на роботу на завод «Зеніт» також наявний в трудовій книжці.

Отже, проаналізувавши відомості трудової книжки НОМЕР_1 , суд вважає, що ГУ ПФУ в Запорізькій області дійшов помилкового висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 на заводі «Зеніт» та Малому підприємстві «Квазар» перетинаються.

А тому, враховуючи підтвердження трудової діяльності позивача у вказані періоди належними доказами, суд вважає, що такі повинні бути зараховані до її страхового стажу при призначенні пенсії.

Що стосується позовної вимоги про зарахування до страхового стажу періоду навчання в середньому професійно-технічному училищі №250 з 1976 по 1979 роки, суд зазначає наступне.

Положеннями п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії диплому серії НОМЕР_2 від 19.07.1979, « ОСОБА_1 » у період з 1976 по 1979 роки навчалася в професійно-технічному училищі №250 м. Гатчини Ленінградської області.

Факт зміни позивачкою прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », а потім з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідок про шлюб.

Відомості про навчання ОСОБА_1 в професійно-технічному училищі №250 занесені також до трудової книжки НОМЕР_1 .

Свою відмову зарахувати період навчання до страхового стажу ОСОБА_1 відповідач 2 обґрунтовує виключно наявністю розбіжностей в імені позивачки « ОСОБА_1 » (рос.) з відповідними відомостями в паспорті та свідоцтві про народження, де зазначено « ОСОБА_1 » (рос.).

З цього приводу суд зазначає, що вказане є виключно формальною розбіжністю в написанні одного й того самого імені, а тому орган Пенсійного фонду з врахуванням інших ідентифікуючих ознак міг встановити приналежність такого документу саме позивачці.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведені законодавчі норми суд вважає, що спірні період роботи та навчання підтверджені достатніми та належними доказами, а тому є такими, що підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача при призначенні її пенсії. Тому суд вважає оскаржене рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №44 від 28.06.2022 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення суд зазначає, що страховий стаж, необхідність врахування якого для призначення пенсії було предметом даного адміністративного позову, є недостатнім в розумінні ст. 26 Закону №1058 для призначення пенсії за віком. Поряд з цим про наявність інших періодів, що в розумінні ст. 24 Закону №1058 повинні зараховуватися до її страхового стажу, позивач в позовній заяві не заявляє та доказів наявності такого не надає.

В свою чергу питання можливості зарахування періодів до страхового стажу та їх достатності в першу чергу повинно вирішуватися органом Пенсійного фонду України, як уповноваженим на призначення пенсії державним органом. Суд здійснює виключно перевірку правомірності рішень такого органу на дотримання вимог чинного законодавства.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області, як органу, що відповідно до принципу екстериторіальності розглядав питання можливості призначення позивачу пенсії, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з врахуванням висновків суду, зроблених за результатами розгляду даної адміністративної справи.

Таким чином, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: пл. Соборний, буд. 158 Б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПУО _ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.06.2022 №44.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в професійно-технічному училищі №250, відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 19.07.1979.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахування правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

6. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

7. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: пл. Соборний, буд. 158 Б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПУО _ 20490012) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань 744,30 грн. (Сімсот сорок чотири гривні 30 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін