Справа № 753/9726/22
Суддя: Гусак О. С.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9726/22
провадження № 2-а/753/226/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі судді Гусак О.С., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті частиною 6 статті 152 -1 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 5 вересня 2022 року вказана позовна заява передана судді Гусак О.С. (справа № 753/9726/22).

6 травня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху.

16 вересня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі.

27 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи суд встановив таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Із наявних у матеріалах справи вбачається, що 24 серпня 2022 року о 13 год 30 хв. в м. Бориспіль вул. К. Шлях 2/8 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ToyotaCorolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимогу розмітки 1.35, дорожнього знаку 5.42.1 з табл. 7.17 «місця для інвалідів» про цьому не маючи відповідних документів таявно виражених ознак інвалідності.

Стосовно позивача була винесена постанова № ГАБ 181887 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 152 -1 КУпАП.

Позивач просить скасувати Постанову, оскільки: він не керував вказаним автомобілем та не ставив його на місце для інвалідів , при цьому ОСОБА_1 зазначає про те, що він разом із сім`єю перебував у власному автомобілі на місцях для паркування в одному із супермаркетів м. Бориспіль та починав збирати сім`ю щоб перемістити її в безпечне місце, оскільки почалася повітряна тривога

фото здійснено несертифікованим пристроєм;

докази вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні;

Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки:

автомобіль був припаркований прямо на дорожній розмітці з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю»

на підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фото;

посилання позивача на те, що він поспішав евакуювати сім`ю до більш безпечного місця є абсурдним, оскільки від початку сигналу повітряної тривоги пройшла година часу;

оскільки позивач погоджувався з тим фактом, що дійсно припаркував автомобіль і залишив деякий час його на місці, призначеному для паркування транспортних засобів, якими керують водії із інвалідністю або водії, які перевозять осіб із інвалідністю, протокол не складався.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувані постанови судом перевірялися на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Порядок розгляду (відповідачем) справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 1, ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правила дорожнього руху встановлюють, що розмітка 1.35 позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КпАП України водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач вказував на те, що водій- позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.35. Позивач не спростовує того, що з ним на час вчинення адміністративного правопорушення не перебувала особа з інвалідністю.

Частиною 6 статті 152-1 КУпАП передбачено відповідальність за паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності).

Абзацом другим до примітки вказаної статті визначено, що місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XIIвласники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством (абз. 2, 3 п. 22 Правил паркування транспортних засобів).

Виходячи з аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначене дорожньою розміткою 1.35, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП.

Враховуючи вищевказане, твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, відтак, розцінюються судом як такі, що спрямовані на побудову позиції захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення відповідальності.

Будь-яких інших доказів на спростування обставин, покладених в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було. Суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем було дотримано вимог ст.ст.33, 280 КпАП України.

Враховуючи вказане, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність в діях позивача факту невиконання вимог дорожньої розмітки 1.35 ПДР, а відтак і події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП, а тому спірна постанова ГАБ № 181887 є законною.

Посилання позивача на те, що відповідач під час складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не здійснив всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, склав постанову з порушенням порядку складання (оформлення) постанови, що призвело до неправильного вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в суді. Крім того, обставини на які посилається позивач, не можуть слугувати правовою підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови працівника поліції за умови наявності в діях особи складу правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 152-1 КУпАП, відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного вказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-243, 245-246, 250 КАС України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.С. Гусак