Справа № 260/3481/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/3481/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рахівської міської ради, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Рахівської міської ради щодо неприйняття рішення з питання надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке раніше було виділене у користування ОСОБА_1 та перебуває у розпорядженні Рахівської міської ради; 2) зобов`язати Рахівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке раніше було виділене у користування ОСОБА_1 та перебуває у розпорядженні Рахівської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2021 року та 20 січня 2022 року вона звернулася до Рахівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні позивача на підставі рішення Рахівської міської ради народних депутатів 10 сесії 21 скликання від 22.04.1993 року "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення сінокосіння із земель міського фонду розміром 0,95 га". Однак, відповідачем не було прийнято жодного рішення щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або відмову у наданні такого. Згідно витягу з протоколу № 32 від 19.11.2021 року постійна комісія Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування вирішила не виносити на розгляд сесії проект рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, з тих підстав, що запитувана земельна ділянка перебуває у користування у третіх осіб. Проте, позивач зазначає, що відповідачем не доведено наявність відповідних обставин, не надано документів, що посвідчують право власності або право користування такою земельною ділянкою іншими особами.

Ухвалою про відкриття провадження у адміністративній справі, скерованою на офіційну електронну пошту відповідача та отриманою 26 вересня 2022 року, Рахівській міській раді встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, повідомлено, що згідно з вимогами ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Проте відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, про причини неподання суд не повідомив, про продовження процесуального строку для подання такого не клопотав. Окрім того, витребуваних судом документів не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 травня 2021 року та 20 січня 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до Рахівської міської ради з клопотаннями про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: м. Рахів, урочище Стаїщі, яка перебуває у користуванні позивача на підставі рішення Рахівської міської ради народних депутатів 10 сесії 21 скликання від 22.04.1993 року "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення сінокосіння із земель міського фонду розміром 0,95 га".

До клопотання було долучено відповідні документи, передбачені ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, зокрема графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорта та ідентифікаційного коду позивача.

Листом № 02-36/1172 від 07.12.2021 року Рахівська міська рада повідомила заявницю, що звернення від 19.05.2021 року розглядалося на засіданні постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування, яка відбулась 19.11.2021 року.

Згідно витягу з протоколу № 32 від 19.11.2021 року постійна комісія Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування вирішила не виносити на розгляд сесії проект рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: м. Рахів, урочище Стаїщі, з тих підстав, що запитувана земельна ділянка, по інформації, наявній у членів комісії, перебуває в користуванні третіх осіб. Комісія пропонує заявниці підібрати іншу земельну ділянку в урочищі Стаїщі із земель запасу, і подати клопотання на нову ділянку.

Листом № 02-36/2 від 04.01.2022 року Рахівська міська рада повідомила, що у них відсутня інформація щодо прізвищ імен по батькові третіх осіб, на які посилалася постійна комісія з питань земельних відносин, приймаючи рішення від 19.11.2021 року не виносити на розгляд сесії клопотання позивача.

В подальшому відповідач листом № 02-36/205 від 21.02.2022 року повідомив, що клопотання ОСОБА_1 від 20.01.2022 року про надання дозволу на розроблення проекту відводу земельної ділянки, розглядалося на засіданні постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування, яке відбулося 04.02.2022 року.

Згідно витягу з протоколу № 41 від 04.02.2022 року постійна комісія Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування вирішила, що враховуючи велику кількість клопотань громадян про передачу у власність земельних ділянок, які фактично стосуються однієї і тієї ж самої локації, пропонувати відділу земельних відносин, архітектури та містобудування Рахівської міської ради опрацювати питання розроблення комплексної схеми поділу території за адресою: м. Рахів, урочище Стаїщі - земель запасу на квартал земельних ділянок, за рахунок яких реалізовувати права вказаних вище осіб та інших громадян в отриманні земельних ділянок у власність. Пропозиції щодо комплексної схеми поділу території на квартал земельних ділянок подати на розгляд постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування.

Вважаючи бездіяльність уповноваженого органу протиправною, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Ч. 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. в ч. 3 ст.116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок реалізації права на безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами регламентується нормами ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР, та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач звернулася у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Рахівської міської ради.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Окрім того, ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що виключною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а та від 16 травня 2019 року №812/1312/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з протоколу № 32 від 19.11.2021 року, постійна комісія Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування вирішила не виносити на розгляд сесії проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту відводу земельної ділянки площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що запитувана заявницею земельна ділянка, по інформації, наявній у членів комісії, перебуває в користування третіх осіб.

Надаючи оцінку правомірності таких дій відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Водночас, в силу приписів ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державній реєстрації, зокрема, підлягають: право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Проте, відповідачем не доведено наявність відповідних обставин, не надано документів, що посвідчують право власності або право користування такою земельною ділянкою іншими особами.

Окрім цього, в листі № 02-36/2 від 04.01.2022 року відповідач повідомив, що у міській раді відсутня інформація щодо прізвищ імен по батькові третіх осіб, на які посилалася постійна комісія з питань земельних відносин, приймаючи рішення від 19.11.2021 року не виносити на розгляд сесії клопотання позивача.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування земельної ділянки у власності чи користуванні інших осіб, доводи відповідача, що земельна ділянка не є вільною є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон) передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 59 Закону, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених п.п. 4 і 16 ст. 26, п.п. 1, 29 і 31 ст. 43 та ст.ст. 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Так, судом було встановлено, що позивач звернулася до відповідача із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень повинен був прийняти відповідне управлінське рішення. Разом з тим, жодного рішення в порядку, визначеному вищенаведеними законодавчими нормами, Рахівською міською радою прийнято не було, а тільки направлено ОСОБА_1 відповіді у формі листів з долученими до них витягами з протоколів засідань постійної комісії органу місцевого самоврядування.

Тому суд вважає, що відсутність належним чином оформленого рішення Рахівської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в даному випадку діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання.

З огляду на вказане позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Рахівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

В даному випадку питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою віднесено до компетенції відповідача, а тому суд не може зобов`язати уповноважений державний орган прийняти певне рішення, що віднесене до дискреційних повноважень такого, без дотримання порядку, встановленого законодавством.

У випадку прийняття судом рішення щодо зобов`язання Рахівської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою, що буде передувати розгляду такого питання уповноваженим органом з наданням оцінки поданих позивачем документів, суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу, що є порушенням основних принципів адміністративного судочинства.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, враховуючи факт встановлення судом не розгляду у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_1 та з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 , зареєстровану в Рахівській міській раді 19 травня 2021 року №К-666-П, та за результатами розгляду такої прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Отже, дослідивши обставини справи крізь призму законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Рахівської міської ради (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 34, м. Рахів, Закарпатська область, 90600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Рахівської міської ради щодо не розгляду у встановленому законодавством порядку заяви ОСОБА_1 , зареєстрованої в Рахівській міській раді 19 травня 2021 року №К-666-П, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 . Зобов`язати Рахівську міську раду розглянути у визначеному Земельним кодексом України порядку заяву ОСОБА_1 , зареєстровану в Рахівській міській раді 19 травня 2021 року №К-666-П, та за результатами розгляду такої прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рахівської міської ради (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 34, м. Рахів, Закарпатська область, 90600, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 496 грн. 20 коп. (Чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін