Справа № 120/3064/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 грудня 2022 р. Справа № 120/3064/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що після досягнення пенсійного віку в травні 2021 року він звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Проте рішенням пенсійного органу від 27 травня 2021 року № 36 йому відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

01 лютого 2022 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив призначити йому пенсію за віком та зарахувати до загального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, період трудової діяльності з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Проте відповідач листом від 22 лютого 2022 року повідомив його про відсутність підстав для зарахування до загального стажу роботи в пільговому обчисленні періоду його роботи в районі Крайньої Півночі з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року, оскільки ним не надано строковий трудовий договір про роботу в районі Крайньої Півночі, який обов`язковий відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" із змінами та доповненнями. Також листом повідомлено, що за результатами розгляду раніше поданої заяви про призначення пенсії пенсійним органом 27 травня 2021 року прийнято рішення № 36, яким відмовлено в призначенні пенсії.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду із вимогами скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 36 від 27 травня 2021 року, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачеві пенсії за віком, а також зобов`язати пенсійний орган зарахувати до загального трудового стажу позивача період його трудової діяльності з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахування стажу роботи з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, а також призначити пенсію за віком з 21 травня 2021 року.

Ухвалою від 04 квітня 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із ненаданням заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, а також належним чином засвідченої копії оскаржуваного рішення пенсійного органу.

На виконання вимог ухвали від 04 квітня 2022 року позивач подав до суду заяву в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України. Така обґрунтована тим, що предметом оскарження слід вважати не рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 травня 2021 року, а лист пенсійного органу від 22 лютого 2022 року вих. №2083-1308/Б-02/8-0200/22, яким позивачеві відмовлено в призначенні пенсії. У поданій заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22 лютого 2022 року вих. № 2083-1308/Б-02/8-0200/22 про відмову у призначенні пенсії за віком, а також зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, період трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік за один рік і шість місяців, а також період діяльності на посаді оператора котельні приватного підприємства "Добротех" з 21 жовтня 2021 року по 31 січня 2022 року і призначити пенсію за віком з 01 лютого 2022 року.

Ухвалою від 27 квітня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 від 01 лютого 2022 року та рішення пенсійного органу, прийнятого за наслідками розгляду такої заяви (у разі наявності).

18 травня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Так, відзив аргументований тим, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Відповідно до частини 1 статті 26 згадуваного Закону, починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Страховий стаж позивача становить 26 років 06 місяців та 08 днів. За результатами розгляду заяви та долучених до неї документів пенсійним органом 07 травня 2021 року прийнято рішення, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії. За наведених обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також до відзиву долучена копія рішення № 36 від 27 травня 2021 року, яким позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, із якого слідує, що таке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Ухвалою суду від 23 травня 2022 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

23 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. У відзиві зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 21 травня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області 27 травня 2021 року прийнято рішення № 36, яким заявнику відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу.

Дослідивши адміністративну справу та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

21 травня 2021 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області 27 травня 2021 року прийнято рішення № 36 про відмову в призначенні пенсії.

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо призначення йому пенсії за віком та зарахування до загального трудового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

За результатами розгляду такої заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом вих. № 2083-1308/Б-02/8-0200/22 від 22 лютого 2022 року повідомило заявника, що ОСОБА_1 до загального трудового стажу зараховано період його роботи в районі Крайньої Півночі з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року, проте обчислено такий період без врахування кратності (один рік роботи за один рік і шість місяців), оскільки позивачем не надано строкового договору про роботу в районі Крайньої Півночі. Щодо призначення позивачу пенсії відповідач вказав на те, що рішенням пенсійного органу № 36 від 27 травня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Далі пенсійний орган повідомив, що відповідно до Закону України «Про звернення громадян» у разі незгоди з викладеним позивач має право звернутися до вищого органу в порядку підлеглості або безпосередньо до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Оскільки предметом оскарження позивачем визначено рішення пенсійного органу, що викладене у формі листа вих. № 2083-1308/Б-02/8-0200/22 від 22 лютого 2022 року, що сформований за результатами заяви позивача про призначення пенсії від 01 лютого 2022 року, тому слід надавати оцінку спірним правовідносинам в частині, що стосується розгляду саме цієї заяви позивача, а не раніше поданої.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон).

Статтею 44 Закону, зокрема частиною 1, визначено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до частини 2 статті 44 Закону призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (частина 3 статті 44 Закону).

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону).

Водночас постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Із системного аналізу наведених норм слідує, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії (форма якої визначена Порядком № 22-1) відповідний територіальний орган Пенсійного фонду приймає рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні. Таке рішення має бути обґрунтованим, тобто із зазначенням конкретних причин відмови, а такі причини, насамперед, мають бути зазначені у такому рішенні.

При цьому недотримання форми заяви про призначення пенсії не може позбавляти особу права на соціальний захист, якщо зі змісту поданої заяви можливо встановити намір такої особи щодо призначення їй пенсії (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 11 травня 2022 року у справі № 520/4803/19 та ряду інших).

Так, судом установлено, що в заяві від 01 лютого 2022 року позивач окрім зарахування до страхового стажу періоду роботи в районі Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців також просив призначити йому пенсію за віком.

Тобто у заяві від 01 лютого 2022 року йшлося як про призначення пенсії за віком, так і про зарахування до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року.

Проте у листі від 22 лютого 2022 року пенсійний орган навів мотиви незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в районі Крайньої Півночі, не відреагувавши при цьому на заяву в частині призначення заявнику пенсії.

При цьому таку заяву розцінено як таку, що подана в порядку Закону України "Про звернення громадян", що не узгоджується з зазначеними вище вимогами Закону та Порядку № 22-1, адже за результатами розгляду відповідної заяви пенсійний орган повинен був прийняти рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні.

Підтвердженням факту нерозгляду заяви позивача від 01 лютого 2022 року в частині, що стосується призначення йому пенсії, слугує те, що у листі від 22 лютого 2022 року пенсійний орган зазначив про результат розгляду раніше поданої ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії та прийняття рішення № 36 від 27 травня 2021 року.

Окрім того, ухвалою суду від 27 квітня 2022 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчену копію рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви від 01 лютого 2022 року. Проте такого рішення надано не було, адже із відзиву слідує, що таке не приймалося, що додатково вказує на те, що заява про призначення пенсії від 01 лютого 2022 року в порядку Закону про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійним органом не розглянута.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуто заяву позивача від 01 лютого 2022 року лише в частині зарахування до страхового стажу періоду його роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року та відмовлено у такому зарахуванні.

Однак заява в частині призначення пенсії залишилася нерозглянутою, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності, що полягає у нерозгляді заяви позивача про призначення пенсії.

Водночас позивач помилково вважає, що пенсійним органом за результатами розгляду його заяви від 01 лютого 2022 року прийнято рішення у формі листа від 22 лютого 2022 року з огляду на наведені вище положення Закону та Порядку № 22-1.

А тому в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки лист пенсійного органу від 22 лютого 2022 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що може бути оскаржений в порядку адміністративного судочинства.

Окрім того, такий лист неможливо розцінити як відмову пенсійного орану в призначенні позивачеві пенсії, оскільки такий не містить мотивів такої відмови, а наведені у ньому обгрунтування стосуються розгляду пенсійним органом раніше поданої позивачем заяви про призначення пенсії, за результатами якої прийнято рішення № 36 від 27 травня 2021 року, яке позивачем не оскаржується.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що пенсійним органом допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду заяви позивача від 01 лютого 2022 року в частині призначення йому пенсії, а тому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати розглянути таку заяву та прийняти рішення про призначення позивачеві пенсії або про відмову в такому призначенні. права позивача порушені на етапі

Щодо вимог, які стосуються зарахування до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року, то суд враховує наступне.

Так, у листі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. № 2083-1308/Б-02/8-0200/22 від 22 лютого 2022 року зазначено про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи в районі Крайньої Півночі з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, оскільки позивачем не надано строкового договору про роботу в районі Крайньої Півночі.

Водночас частиною 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР" від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком або по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться також в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема й документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

При цьому абзацом 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, з огляду на викладене вище для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не усі такі документи.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 265/6105/16-а, від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі № 266/258/16-а та ряду інших.

Так, в ході судового розгляду установлено, що записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 підтверджується те, що позивач з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року працював в Печорському порту Печорського річного пароходства Республіки Комі за різними професіями.

Також архівною довідкою від 13 липня 2021 року підтверджується те, що цей порт знаходиться в місті Печорі Республіки Комі та належить до району Крайньої Півночі.

При цьому сторонами і не заперечується той факт, що позивач працював в районах Крайньої Півночі, а доводи пенсійного органу мотивовані лише тим, що позивач не надав строкового договору, що і слугувало підставою для обчислення страхового стажу позивача без врахування кратності, тобто один рік трудової діяльності за один рік і шість місяців роботи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправні дії, які полягали в незарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

А відтак відповідача слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача такий період роботи із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

При цьому відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи на посаді оператора котельні приватного підприємства "Добротех" з 21 жовтня 2021 року по 31 січня 2022 року, адже у заяві від 01 лютого 2022 року позивач не просив зарахувати цей період роботи до його страхового стажу, а також у листі пенсійного органу від 22 лютого 2022 року не згадується про такі обставини, що свідчить про відсутність спору між сторонами в цій частині.

Разом із тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на підставі поданої 01 лютого 2022 року заяви, оскільки, як встановлено судом, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не розглянуло заяву позивача від 01 лютого 2022 року відповідно до вимог Закону в частині, що стосується призначення пенсії, а лише відмовило у зарахуванні періоду роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

За таких обставин суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про призначення пенсії ОСОБА_1 , адже завданням адміністративного суду є здійснення контролю за правомірністю рішення суб`єкта владних повноважень, а здійснювати первинний розгляд питання про призначення пенсії.

Тому з метою захисту порушених прав та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву позивача від 01 лютого 2022 року в частині, що стосується призначення пенсії, врахувавши при цьому висновки суду, викладені у мотивувальній частині цього судового рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 25 березня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, а тому на його користь слід стягнути 496,20 гривень.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 992,40 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 496,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оскільки саме цим відповідачем порушені права позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в районі Крайньої Півночі з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року включно, виходячи із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 16 липня 1979 року по 24 березня 1984 року включно в районі Крайньої Півночі до страхового стажу у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 01 лютого 2022 року в частині, що стосується призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 лютого 2022 року в частині, що стосується призначення пенсії за віком та прийняти рішення про призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії, врахувавши при цьому висновки суду, викладені у мотивувальній частині цього судового рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13844159)

Рішення суду в повному обсязі складено 08.12.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович