Справа № 140/4731/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/4731/22 пров. № А/857/13854/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Сорокою Ю.Ю. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТАВТО» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСТАВТО» (далі ТзОВ «ВІСТАВТО», Товариство, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області (далі комісія ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН, Реєстр) №55462 від 06.10.2021 про відповідність Товариства критеріям ризиковості платника податку та зобов`язати відповідача виключити ТзОВ «ВІСТАВТО» з переліку ризикових платників податку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване рішення прийняте на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами. Зазначає, що позивач не відповідає жодній з вимог п.8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість (далі - Критерії), являється сумлінним платником та здійснює господарську діяльність відповідно до вимог чинного законодавства, а тому його необґрунтовано віднесено до переліку ризикових платників податків, що, як наслідок, призводить до безпідставного зупинення реєстрації ПН товариства. Вказує, що ним методично через електронний кабінет контролюючому органу надавались повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо ПН/РК, реєстрація яких зупинялась, на підставі тих документів, відповідач завжди приймав рішення про реєстрацію відповідної ПН.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підставою для прийняття оспорюваного рішення стало відповідність підприємства п.8 Критеріїв з огляду на те, що «у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що свідчить про ймовірність уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку». Вказує, що Товариством не було надано контролюючому органу жодних доказів та документальних підтверджень на спростування відповідності платника податку критеріям ризиковості.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 06.10.2021 комісією ГУ ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, оформленого протоколом засідання №173, було прийнято рішення №55462 щодо відповідності ТзОВ «ВІСТАВТО» п.8 Критеріїв.

Підставою для віднесення ТзОВ «ВІСТАВТО» до переліку ризикових платників податків, комісія ГУ ДПС, у протоколі засідання №173 від 06.10.2021 вказала, що за результатами співставлення інформації відображеної в ЄРПН на реалізацію ТзОВ «ВІСТАВТО» контрагентам-покупцям транспортних засобів в адресу різних юридичних та фізичних осіб та інформації щодо первинної реєстрації транспортних засобів, ввезених на митну територію України встановлено, що ТзОВ «ВІСТАВТО» не складені та не зареєстровані в ЄРПН ПН на реалізацію 307 шт транспортних засобів, ввезених з-за кордону загальною вартістю 59477454,00 грн, в тому числі ПДВ 9912909,00 грн, реєстрацію яких проведено сервісними центрами МВС. Транспортні засоби та спецтехніка ТзОВ «ВІСТАВТО» в кількості 307 шт, загальною вартістю 59477454,00 грн, реалізовані кінцевий споживачам без відображення в обліку та в рядку декларації з ПДВ за звітні періоди травень-серпень 2021 року та не відображено обсяг з реалізації кінцевим споживачам імпортованих транспортних засобів в кількості 307 шт загальною вартістю 59477454,00 грн, в тому числі ПДВ 9912909,00 грн.

Вважаючи оспорюване рішення протиправним, ТзОВ «ВІСТАВТО» звернулося до адміністративного суду з вимогою про його скасування та зобов`язання вчинити дії по виключенню Товариства з переліку ризикових платників податку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних чи допустимих доказів, які б свідчили про підставність віднесення Товариства до переліку ризикових платників податків відповідачем до суду не надано. Відповідачем до того ж порушено встановлену Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1165 від 11.12.2019 (далі - Порядок №1165, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) процедуру прийняття оспорюваного рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначає Порядок №1165.

Відповідно до п.3 Порядку №1165, податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації).

Пунктом 4 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Відповідно до п.5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Пунктом 6 Порядку №1165 визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4). Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що пунктом 6 Порядку №1165 передбачено певний алгоритм дій контролюючого органу, за результатом виконання якого ним може бути прийнято рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Перевірці відповідності критеріям ризиковості платника податку, підлягає тільки той платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації.

Тобто, перевірка платника податків щодо відповідності критеріям ризиковості платника податків ініціюється лише після подання таким платником податків для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації.

Право комісії регіонального рівня щодо розгляду питання про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку самостійно ініціювати процедуру розгляду вказаного питання, лише з підстав наявності податкової інформації, Порядком №1165 не передбачено.

При цьому, відповідно до п.6 Порядку №1165, виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, може бути самостійною підставою тільки для розгляду комісією регіонального рівня питання виключення платника податку з переліку платників, а не щодо включення його до такого переліку.

З матеріалів справи видно, що оспорюване рішення було прийняте відповідачем не за результатами складення та/або подання позивачем для реєстрації в Реєстрі ПН/РК.

Отже, розгляд комісією ГУ ДПС питання відповідності/невідповідності платника податку на додану вартість, ТзОВ «ВІСТАВТО», критеріям ризиковості платника податку здійснено всупереч, передбаченій Порядком №1165, процедурі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття контролюючим органом рішення про присвоєння особі ознаки ризикового платника податків змінює правовий режим реєстрації податкових накладних в Реєстрі, наслідком чого є зупинення реєстрації в Реєстрі будь-якої складеної цією особою податкової накладної.

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Отже, рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку створює для особи певні негативні правові наслідки, а тому може бути оскаржене до суду.

При цьому, як видно з матеріалів справи, ТзОВ «ВІСТАВТО» зареєстровано як юридична особа 16.09.2020, платником податку на додану вартість з 01.12.2020. Основним видом діяльності є неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90) та інші, в тому числі торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (КВЕД 45.11).

04.10.2021 між ТзОВ «ВІСТАВТО» (Продавець) та ТзОВ «ПАПС» (Покупець), було укладено договір купівлі-продажу №688, згідно п.1.1 якого продавець продає, а покупець купує транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 1222 L ATEGO, номер кузова НОМЕР_1 , рік виготовлення 2009/

Відповідно до п.2.1 вартість договору складає 914485,00 грн, в тому числі ПДВ 152 414,17 грн.

Придбання ТзОВ «ПАПС» вказаного транспортного засобу підтверджується наявними в матеріалах справи актом прийняття-передачі транспортних засобів від 04.10.2021, видатковою накладною №157 від 04.10.2021 на суму 914485,00 грн, в тому числі ПДВ 152414,17 грн та ПН №2 від 04.10.2021 на суму 914485,00 грн, в тому числі ПДВ 152414,17 грн.

Крім того, ТзОВ «ВІСТАВТО» була надіслана ПН №2 від 04.10.2021 на суму 914485,00 грн, в тому числі ПДВ 152414,17 грн до ГУ ДПС для реєстрації в ЄРПН, реєстрація якої згідно квитанції від 15.10.2021 була зупинена, оскільки ТзОВ «ВІСТАВТО» відповідає п.8 Критеріїв та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначено в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Надалі, ТзОВ «ВІСТАВТО» було подано повідомлення №2 від 12.11.2021 про подання пояснень та копій документів щодо ПН №2 від 04.10.2021, реєстрацію якої було зупинено, зокрема, разом з листом пояснення №12/11/2 від 12.11.2021 та іншими документами

17.11.2021 Комісією ГУ ДПС було прийнято рішення №3384065/43821746 про реєстрацію ПН №2 від 04.10.2021 в Реєстрі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що долученими до матеріалів справи письмовими доказами позивачем спростовано доводи податкового органу про відсутність інформації щодо не складення та не реєстрації в ЄРПН ПН на реалізацію транспортних засобів, зокрема, ТзОВ «ПАПС».

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.

Разом з тим, як вірно враховано судом першої інстанції, на засідання комісії ГУ ДПС, оформленого протоколом №173 від 06.10.2021 позивач не запрошувався та про засідання комісії не повідомлявся, а тому оспорюване рішення прийняте без відома та участі платника податків.

Таким чином, посадовими особами відповідача не забезпечено право платнику податків надати пояснення, зауваження чи заперечення, а також не забезпечено право платнику податків на надання первинних документів на спростування доводів контролюючого органу щодо ознак ризиковості Товариства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року по справі №140/4731/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук