Справа № 9901/184/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2022 року

м. Київ

справа №9901/184/20

адміністративне провадження № П/9901/184/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., Юрченко В.П., Гончарової І.А.,

розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №9901/184/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вища рада правосуддя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ПРОЦЕДУРА

1. 16 липня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККСУ), в якому позивач просить Суд визнати протиправною бездіяльність ВККСУ щодо не переведення ОСОБА_1 , суддю Вищого адміністративного суду України, на посаду судді до іншого суду того самого рівня без конкурсу та зобов`язати ВККСУ виконати свої повноваження щодо такого переведення.

1.1. У поданому позові ОСОБА_1 заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вищої ради правосуддя (далі - третя особа, ВРП), оскільки саме цей Конституційний орган уповноважений приймати рішення про переведення судді в межах і на підставі рекомендацій Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

2. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін 14.09.2020 о 16 год. 30 хв. в приміщенні суду за адресою: вул. Московська, 8, корпус 5, м. Київ, 01029.

2.1. Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Залучено до участі у справі Вищу раду правосуддя в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

2.2. Розгляд адміністративної справи № 9901/184/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вища рада правосуддя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, яка була призначена на 14 09.2020 о 16:30, знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бившевої Л.І. на лікарняному. Наступний розгляд справи призначено на 28.09.2020 о 16:30 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корп. 5

2.3. Ухвалою від 23.09.2020 задоволено заяву Вищої ради правосуддя про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

2.4. 28.09.2020 у зв`язку з перебуванням членів колегії в іншому судовому засіданні та закінченням робочого часу справу № 9901/184/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вища рада правосуддя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, яка була призначена на 28 09.2020 о 16:30, знято з розгляду. Наступний розгляд справи призначено на 12.10.2020 о 11:00 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корп. 5 (головуючий суддя - Олендер І.Я.).

2.5. Ухвалою від 08.10.2020 задоволено заяву Вищої ради правосуддя про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

2.6. Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року зупинено провадження у справі №9901/184/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вища рада правосуддя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії до відновлення роботи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

2.7. Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2022 року поновлено провадження в адміністративній справі №9901/184/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вища рада правосуддя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вища рада правосуддя, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

3. Відповідно до частин першої та другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; 5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою. Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3, 5 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

3.1. Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

4. В обґрунтування позовних вимог позивач наводить такі аргументи.

4.1. Статтею 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 02.06.2016, закріплено, що переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді». Отже, частина третя статті 82 визначила особливості переведення судді на посаду в іншому суді, як передбачено у підпункті 5 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. Таким чином, для суддів судів, утворених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», і які ліквідуються, парламентом України у законі закріплено право: подати заяву про відставку; подати заяву про участь у конкурсі на іншу посаду судді в порядку, визначеному законом; переведення на посаду судді до іншого суду того самого рівня без конкурсу.

4.2. Позивач зазначає, що у 2017 році ним було подано заяву про звільнення у відставку, однак рішенням Вищої ради правосуддя від 20.06.2017 № 1646/0/15-17 йому відмовлено у цьому. Заява про участь у конкурсі на іншу посаду судді, зокрема, Верховного суду, позивачем не подавалась у зв`язку із відсутністю чітких та об`єктивних критеріїв його проходження. Позивач вважає, що за вказаних обставин єдиним правовим способом урегулювання та дотримання його законних прав є переведення на посаду судді до іншого суду того самого рівня без конкурсу.

4.3. Також позивач зазначає, що змінами, внесеними згідно із Законом України № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, частину третю статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено словами «або нижчого рівня». Вказує, що основоположним принципом судової незалежності є принцип «незмінюваності судді», який гарантує перебування судді на посаді на строк призначення чи обрання та незмінність набутого статусу. Крім того, розпуск суду не повинен впливати на суддів, що працюють у ньому, у такому випадку вони обов`язково повинні бути переведені до інших судів того ж самого рівня.

4.4. Позивач вказує, що відповідачем тривалий час допускається протиправна бездіяльність щодо такого його переведення. Зазначає, що оскільки Верховний Суд розпочав роботу 15.12.2017, то з цього дня позивач припинив виконувати процесуальну діяльність судді Вищого адміністративного суду України та незважаючи на це, ВККСУ у розумний строк не здійснено жодних дій та не прийнято жодного рішення з приводу відповідного переведення позивача. ВККСУ у листі від 30.06.2020 №21-948/20 зазначає, що повідомити заплановану (орієнтовну) дату вирішення питання щодо переведення судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 до іншого суду згідно з частиною третьою статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не вбачається можливим.

4.5. ОСОБА_1 зазначає, що нездійснення ВККСУ жодних дій та неприйняття відповідних рішень з приводу переведення позивача, суддю Вищого адміністративного суду України, на посаду судді до іншого суду того самого рівня без конкурсу є бездіяльністю держави в особі відповідача, щодо забезпечення передбаченої статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ефективної поваги до приватного життя позивача.

5. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

6. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Вища рада правосуддя подала пояснення де з посиланням на норми чинного законодавства звернула увагу на те, що рекомендація Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо переведення судді ОСОБА_1 на адресу Вищої ради правосуддя не надходила, будь-яких рішень щодо переведення суді ОСОБА_1 . Вища рада правосуддя не приймала. Подані пояснення просить врахувати при прийнятті рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Позивач, що не заперечується учасниками справи, Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010 № 2763-VI обраний суддею Вищого адміністративного суду України безстроково.

8. 30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016.

9. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» розділ XV «Перехідні положення» Конституцію України доповнено пунктом 16-1, підпункт 5 якого передбачає, що у випадках реорганізації чи ліквідації окремих судів, утворених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», судді таких судів мають право подати заяву про відставку або заяву про участь у конкурсі на іншу посаду судді в порядку, визначеному законом. Особливості переведення судді на посаду в іншому суді можуть бути визначені законом.

10. Згідно з пунктом 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 встановлено, що з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, <…>, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

11. Вищий адміністративний суд припинив свою діяльність з 15 грудня 2017 року з часу початку роботи Верховного Суду.

12. У 2017 році позивачем було подано заяву про звільнення у відставку з посади судді, однак рішенням Вищої ради правосуддя від 20.06.2017 № 1646/0/15-17 йому було відмовлено.

13. Оскільки суд в якому позивач перебував на посаді судді - Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність та ліквідовувався, позивач обґрунтовано очікував на вирішення питання щодо його переведення в порядку передбаченому статтею 82 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

14. Відповідно до листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (а.с.12-15), у відповідь на запит ОСОБА_1 від 24.06.2020, вбачається, що розгляд Комісією питання про переведення судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 до іншого суду згідно з частиною третьою статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не завершено, а відповідне рішення не ухвалено.

15. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що станом на час розгляду справи ВККС України не прийняла рішення про переведення судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 до іншого суду згідно з частиною третьою статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

16. З наявної в матеріалах справи копії Рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 № 141/0/15-22 вбачається, що Вища рада правосуддя вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку.

ОЦІНКА СУДУ та ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

17. Оцінивши обставини справи, підтверджені доказами, наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечень, Суд дійшов наступних висновків.

18. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016 року, що був прийнятий та набрав чинності разом зі змінами до Конституції України (щодо правосуддя) 30.09.2016 визначено систему судоустрою України.

19. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» розділ XV «Перехідні положення» Конституцію України доповнено пунктом 16-1, підпункт 5 якого передбачає, що у випадках реорганізації чи ліквідації окремих судів, утворених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», судді таких судів мають право подати заяву про відставку або заяву про участь у конкурсі на іншу посаду судді в порядку, визначеному законом. Особливості переведення судді на посаду в іншому суді можуть бути визначені законом.

20. Згідно з пунктом 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 встановлено, що з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, <…>, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

21. Відповідно до частини третьої статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

22. Пунктом 4 частини першої статті 93 Закону №1402-VIII встановлено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України вносить рекомендацію про переведення судді відповідно до цього Закону, крім переведення як дисциплінарної санкції.

23. Зазначені норми чинного законодавства дають підстави вважати, що після припинення діяльності Вищого адміністративного суду України у якому позивач обіймав посаду судді, такий підлягав переведенню на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня без конкурсу і вирішення такого питання було виключною компетенцією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

24. Відповідачем не спростовано доводів позивача, що питання про його переведення не вирішувалось у розумний строк, більш того у листі наявному в справі відповідач зазначив, що не вбачається можливим зазначити дату вирішення такого питання.

25. При цьому відповідач вказаним листом засвідчив, що питання про переведення інших суддів Вищого адміністративного суду України вирішувались без необґрунтованих зволікань.

26. Судом встановлено, що відповідач ні станом на час звернення позивача до суду ні на час вирішення справи судом питання про переведення судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 до іншого суду згідно з частиною третьою статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не вирішив.

27. Вказане свідчить, що відповідач допустив протиправну бездіяльність внаслідок невирішення протягом розумного строку питання про переведення судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 до іншого суду згідно з частиною третьою статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

28. Вирішуючи позов в частині вимог про зобов`язання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України виконати свої повноваження щодо переведення ОСОБА_1 , судді Вищого адміністративного суду України, на посаду судді до іншого суду того самого рівня без конкурсу, Суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки на час вирішення справи, відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 № 141/0/15-22 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку. Можливість переведення судді звільненого у відставку норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин так і на час вирішення справи, не передбачають.

29. Щодо решти доводів позовної заяви, Суд зазначає наступне.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23).

30. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

31. Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа; при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Cуд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо не розгляду питання про переведення судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 до іншого суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційної комісії суддів України судові витрати в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 08.12.2022.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,

Л.І. Бившева,

Р.Ф. Ханова,

В.П. Юрченко,

І.А. Гончарова,

Судді Верховного Суду