Справа № 520/5988/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 р. Справа № 520/5988/22

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ 48,03048, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» від 27.05.2022 № 319 в частині притягнення позивача, інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції «По особовому складу» від 16.06.2022 № 860 о/с в частині звільнення позивача, інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Печеніжського Сергія Вікторовича, зі служби в поліції;

- поновити інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , на посаді з 16.06.2022.

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16.06.2022 по день винесення судом рішення про поновлення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що наказом начальника УПП в Харківській області ДПП № 185 від 16.03.2022 року (який реалізовано наказом № 626 о/с від 16.03.2022) ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. В подальшому, наказ начальника УПП в Харківській області ДПП № 185 від 16.03.2022 року скасовано наказом № 281 від 12.05.2022, а наказ № 626 о/с від 16.03.2022 скасовано наказом № 785 від 13.05.2022 року, тобто з позивача знято дисциплінарне стягнення. Однак, наказом № 579 від 14.05.2022 року стовно ОСОБА_1 повторно ініційовано службове розслідування щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Тобто, на думку позивача службове розслідування стосовно позивача проводилось два рази згідно наказу начальника УПП в Харківській області ДПП № 185 від 16.03.2022 року та згідно наказу начальника ДПП № 579 від 14.05.2022 року, а тому, на думку представника позивача, мало місце повторне службове розслідування за тих самих обставин та по тим самим фактам та, відповідно, позивача двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що суперечить вимогам чинного законодавства. Представник позивача вважає, що мало місце порушення процедури проведення службового розслідування у березні 2022 в частині порядку виклику особи позивача для надання пояснень (позивача взагалі не було опитано та викликано для надання пояснень, а було поінформовано про звільнення 16.03.2022 року через месенджер «WhatsApp, а не під особистий підпис), що мало вплив, як вважає позивач, на висновки службового розслідування у травні 2022 року, а складені у березні 2022 року документи службового розслідування мали суто формальний, фіктивний характер, оскільки були сформовані за короткий проміжок часу.

Також, на думку представник позивача, перевіряючими не було досліджено всіх обставин справи щодо невиходу його на службу 01.03.2022, 04.03.2022, 08.0.2022, 12.03.2022, зокрема без врахування того, що ОСОБА_1 намагався виконати свої службові обов`язки поліцейського шляхом звернення з рапортом про тимчасове закріплення за підрозділом у Вінницькій області, куди він у березні 2022 року евакуював свою матір, про що було повідомленого працівників УПП в Харківській області ДПП, які йому телефонували, що, однак, не було взято до уваги під час проведення службового розслідування.

Представник позивача звернув увагу суду, що у березні 2022 року з початком збройної агресії російської федерації керівництво УПП в Харківській області ДПП на декілька днів залишило місце своєї служби начебто з метою евакуації своїх сімей до м. Дніпро, про що повідомлено у загальному телеграм каналі, та у своєму зверненні 25.02.2022 начальник УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 сама дозволила працівника не виходити на службу декілька днів та виїхала до м. Дніпро. Відтак, скаредні за підписом начальник УПП в Харківській області ДПП Стрижак А.О. акти про відсутність позивача на службі 01.03.2022, 04.03.2022, 08.0.2022, 12.03.2022 викликають сумнів у їх достовірності.

Позивач вважає, що був обмежений у способі повідомлення керівництво про наявність поважних причин відсутності на службі у вказаний період, оскільки в лютому березні 2022 року ДПП був закритий для комунікації, електронні листи не приймав, телефон чергового не працював, а намаганні профспілки довести до відома начальника ДПП через його офіційну веб сторінку інформації про організаційний безлад не увінчались успіхом.

Таким чином, представник позивача вбачає у вказаних обставинах підстави вважати, що керівництвом УПП в Харківській області ДПП фальсифікувалися службові документи, такі як службова характеристика позивача задля штучного створення підстав для звільнення позивача зі служби в поліції та обґрунтування своїх неправомірних дій щодо застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що є ще одним підтвердженням деструктивної ролі керівництва УПП в Харківській області ДПП щодо організації діяльності підрозділу та роботи з підпорядкованим особовим складом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача 11.08.2022 року.

Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому вказав, що накази ДПП № 185 від 16.03.2022 року та № 626 о/с від 16.03.2022 скасовані наказами № 281 від 12.05.2022 та № 785 від 13.05.2022 року відповідно, у зв`язку з прогалинами в законодавстві в частині наявності недоліків щодо процедури отримання пояснень у працівників до яких були застосовані дисциплінарні стягнення (неможливість опитати особу та запросити для надання пояснень, у зв`язку з евакуацією, збої в роботі телекомунікаційних систем, зупинення роботи поштових сервісів, тощо), що не виключає наявність в їх діях дисциплінарного проступку (в переважній більшості з них це невихід на службу без поважних причин, невиконання наказів керівництва). Даний факт спростовує твердження позивача, що його двічі притягнено до відповідальності по одним і тим же фактам. В травні 2022 року проведено службове розслідування по факту відсутності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі 01.03.2022, 04.03.2022, 08.0.2022, 12.03.2022, в результаті чого не встановлено поважних причин невиконання поліцейським покладених на нього завдань в особливий період збройної агресії російської федерації. Так, представник відповідача вказав, що у контексті розуміння Дисциплінарного статуту, наказ може віддаватися усно чи видаватися письмового, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Однак, позивача в перші дні війни та в подальшому, маючи доступ до телеграм каналу УПП в Харківській області ДПП, був поставлений до відома керівництвом про початком військової агресії та перехід до роботи в посиленому режимі з неухильним дотримання присяги поліцейського та несення служби разом зі своїм підрозділом, що, однак, позивачем дотримано не було. Натомість, ОСОБА_1 01.03.2022, 04.03.2022, 08.0.2022, 12.03.2022 без повідомлення керівництва УПП в Харківській області ДПП самоусунувся від виконання основним та додаткових завдань поліції в умовах правового режиму воєнного стану, самовільно залишив територію м. Харків та без погодження

Представник відповідача також вказав, що перевіряючи врахували пояснення ОСОБА_1 в частині його звернення з рапортом про тимчасове закріплення за підрозділом у Вінницькій області, куди він звернувся у березні 2022 року, однак чинним законодавством не передбачено самостійний вибір поліцейським місця несення служби, а відрядження до Вінницької області, узгоджене з керівництвом УПП в Харківській області ДПП, не було сформовано щодо позивача, про що вказав відповідач у відзиві на позов. Окрім того, позивач відповідно до займаної посади повинен реалізувати свої повноваження виключно на території міста Харків та Харківської області відповідно до Положення про УПП в Харківській області ДПП від 07.11.2015 № 1/5.

Посилання позивача про відсутність організаційних дій з боку керівництва УПП в Харківській області ДПП у період воєнного стану у місті Харкові не спростовує те, що в умовах військової агресії поліцейський особливо чітко винен дотримуватись присяги поліцейського та забезпечувати необхідність виконання завдань поліції, незалежно від дії будь - яких факторів, оскілки жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Представник позивача скорився своїм правом на надав відповідь на відзив, в якій вказав, що 25.02.2022 року начальником УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 через соціальну мережу було направлено всім працівникам УПП пораду залишатися вдома або від`їжджати з нею у більш безпечне місце м. Дніпро. Скріншот вказаного повідомлення позивачем долучено до матеріалів справи. Позивач також звернув увагу, що був позбавлений можливості надати письмовий рапорт про причини відсутності на службі, оскільки канцелярія Управління не працювала.

Представник відповідача через канцелярію суду надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що начальником УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 шляхом направлення повідомлень у телеграм канал Управління, починаючи з 25.02.2022 року було наголошено на необхідності виконання особовим складом УПП в Харківській області ДПП своїх службових обов`язків по місцю несення служби, шляхом вжиття заходів щодо забезпечення функціонування життєдіяльності, безпеки та обороноздатності міста Харкова.

Зокрема, 25.02.2022 року начальником УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 запропоновано підлеглим евакуюватись виключно до м. Дніпро та лише 25.02.2022 року, що, однак, було проігноровано позивачем та інтерпретовано таке повідомлення на власний розсуд.

При цьому, 26.02.2022 року начальником УПП в Харківській області ДПП Стрижак А.О. було записано відео звернення з території дислокації УПП в Харківській області на спростування поширення думки про відсутність керівництва в м. Харкові, відтак посилання позивача на виїзд керівництва до м. Дніпра на кілька днів є непідтвердженим.

Окрім того, звернення професійної спілки ДПП щодо обставин самоусунення керівництва УПП в Харківській області ДПП від виконання своїх завдань не знайшла свого підтвердження, що зафіксовано в листі Департаменту головної інспекції Національної поліції України від 01.07.2022 № 917/15-2022.

Представник відповідача вказав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вжиття заходів щодо прибуття на місце несення служби чи повідомлення безпосереднього керівництва УПП в Харківській області ДПП про не можливість виконання своїх службових обов`язків з поважних причин, а відсутність реєстрації документів в управлінні не могло бути перешкодою для особистого прибуття працівника поліції до місця дислокації УПП в Харківській області ДПП, враховуючи те, що позивач не був обмежений у повідомленні керівника через застосунок Telegram, або шляхом телефонного дзвінка. Доказів того, що ОСОБА_1 не мав можливості чи доступу до засобів телекомунікації чи мережі Інтернет позивачем також не надано.

Таким чином, представник відповідача вказав, що оскільки ОСОБА_1 у перші дні війни та в подальшому, нехтуючи присягою поліцейського, порушуючи обов`язок служити Українському народу, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, визначені ст.. 23 Закону України « Про Національну поліцію» самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань в умовах правового режиму воєнного стану 01.03.2022, 04.03.2022, 08.0.2022, 12.03.2022, то до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 цілком правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

В період з 24 лютого по час розгляду даної справи в Харкові та області відбуваються активні бойові дії.

Зі змісту поданого до суду відзиву на позов встановлено, що особовий склад Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції був негайно викликаний до місця дислокації та залучений до виконання завдань територіальної оборони міста Харкова.

В той же час, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 на службі 01.03.2022, 04.03.2022, 08.0.2022, 12.03.2022 самоусунувся від виконая службових обовязків без повідомолення керівництва УПП в Харківській області ДПП, з огляду на що відповідно до наказу УПП в Харківській області ДПП «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 16.03.2022 року № 185 за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у невиході на службу без поважних причин у період з 01.03.2022 по 12.03.2022 року ініційовано проведення відповідного службового розслідування.

Наказом ДПП від 16.03.2022 № 185 «Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ ДПП № 185 від 16.03.2022 року реалізовано наказом ДПП № 626 о/с від 16.03.2022 року.

В подальшому, відповідно до вимог ч.7 ст. 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції країни, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» та з урахуванням змін до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, внесених Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», наказ ДПП № 185 від 16.03.2022 «Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» скасовано наказом ДПП № 281 від 12.05.2022 року.

Наказом ДПП від 13.05.2022 року № 785 о/с скасовано пункт наказу ДПП від 16.03.2022 № 626 о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Наказом ДПП № 579 від 14.05.2022 року «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» ініційовано проведення службове розслідування щодо обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками УПП в Харківській області ДПП, у тому числі і інспектором взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , якого зобов`язано знаходитись на робочому місці у відділі транспортного забезпечення УПП в Харківській області ДПП.

Начальником ДПП 26.05.2022 року затверджено висновок службового розслідування, проведеного з метою усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками УПП в Харківській області ДПП, у тому числі і інспектором взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , за результатом чого застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді звільнення.

Так, судом встановлено, що підставою службового розслідування слугували обставини того, що інспектор взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 01.03.2022, 04.03.2022, 08.03.2022, 12.03.2022 самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань, покладених на ДПП в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного по всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до вимог наказу ДПП від 21.02.2022 №364 та наказу НПУ від 23.02.2022 №171 особовий склад підрозділів патрульної поліції з 21.02.2022 переведений на посилений режим несення служби, у зв`язку із здійсненням заходів щодо забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі й стримування збройної агресії російської федерації.

Відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив вказано, що 25.02.2022 о 07 год. 28 хв. начальником УПП в Харківській області ДПП Стрижак А.О. сформовано наказ про те, що всі працівники мають прибути до місця несення служби, на території України введено воєнний стан, ніхто самовільно не вирішує хочу він чи не хоче прибути на службу, працівників УПП в Харківській області ДПП зараз, як ніколи, хочуть бачити громадяни та всі зобов`язані виконувати службові обов`язки.

Ввечері 25.02.2022 о 21 год. 14 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП повідомила поліцейським, що вона разом з частиною особового складу УПП в Харківській області ДПП буде здійснювати виїзд до міста Дніпра. Тим, хто не висловив бажання їхати, дозволено залишитися вдома.

26.02.2022 керівництво УПП в Харківській області ДПП продовжувало виконання службових обов`язків на території м. Харків, на підтвердження чого капітан поліції ОСОБА_2 записала відео звернення, яке було розміщено у службовому чаті та доведено особовому складу УПП в Харківській області ДПП.

Відеозапис звернення долучено відповідачем до матеріалів справи.

28.02.2022 о 16 год. 11 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 повторно нагадала підлеглим про посилений режим служби та необхідність виконання всіма працівниками своїх службових обов`язків, з метою уникнення дисциплінарних покарань.

01.03.2022 о 00 год. 54 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_2 довела до відома усіх працівників управління про те, що всі мають бути на службі і заступати в тому графіку, який підходить до військового часу та оперативної обстановки, вимагає прибуття на службу всього особового складу УПП в Харківській області ДПП, який залучається згідно графіку несення служби, незважаючи на обставини, що склалися поліцейські повинні виконувати їх службові обов`язки. Тим, хто не забажав далі нести службу в поліції і вчасно за наказом керівництва не прибув до місця дислокації УПП (м. Харків), надано можливість написати рапорти про звільнення з органів поліції за власним бажанням. В іншому разі, це було б законною підставою для призначення службового розслідування та звільнення останніх за невихід на службу.

01.03.2022 року т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_3 та заступником начальника управління начальником ВМАЗ УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Диняком Я.В. складено акт про відсутність на службі 01.03.2022 року без поважних причин інспектора взводу № 2 роти 31 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Печенізького С.В.

Акти аналогічного змісту за присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 сформовано 04.03.2022, 08.03.2022, 12.03.2022 року.

За фактом відсутності на службі працівників поліції, у тому числі і старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , наказом ДПП від 14.05.2022 № 579 призначено службове розслідування.

Лист - запрошення № 309з-41/14/02-2022 від 14.05.2022 року про необхідність з`явитись ОСОБА_1 до УПП в Харківській області для надання пояснень щодо обставин проведення службового розслідування скеровано ОСОБА_1 телекомунікаційними засобами, що підтверджується скріншотом за 14.05.2022 року.

Обставини обізнаності позивача про факт проведення щодо нього службового розслідування також підтверджується скріншотом з телекомунікаційного месенджеру.

ОСОБА_1 18.05.2022 року надано письмові пояснення по обставинам можливого порушення ним службової дисципліни, в яких вказано, що 24.02.2022 року, заходячись у відпустці, він близько 12:00 прибув до АДРЕСА_3 та отримав зброю, після чого відправився до станції метро Майдан Конституції, де дислокувалась його рота. До певного часу виконував функції з ОГД, потім надійшла вказівка направлятись додому. Наступного дня був задіяний до охорони ТЦ «Нікольський», де дислокується підрозділ.

Після того, як надійшла пропозиція від керівництва вирушати до м. Дніпро, ОСОБА_1 вирішив евакуювати свою матір похилого віку (64 роки), яка перенесла на той час хірургічне втручання, у зв`язку з чим потребувала стороннього догляду, до більш безпечного місця у Вінницьку область (селище Кинашев, Тульчинського району).

До вказаного місця позивач зміг дістатися 02.03.2022 року, враховуючи значні затори на дорогах та черги на автозаправних станціях, про що, як вказав позивач, ним було повідомлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та співробітників Харківського управлення ДВБ, які йому телефонували.

Також позивач вказав, що на наступний день його автомобіль зламався, здійснити ремонт автомобіля вдалось лише 10.03.2022, залишить без власного транспорту під час війни ОСОБА_1 не забажав.

Через необхідність догляду за матір`ю у Вінницькій області та зважаючи на наказ Національної поліції України про необхідність прибути до найближчого відділу поліції для реєстрації/обліку, ОСОБА_1 звернувся до керівництва Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області з рапортом про тимчасове закріплення його для виконання службових обов`язків за вказаним вище підрозділом.

Як вбачається з висновку службового розслідування, опитаний т.в.о. командира взводу №2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7 пояснив, що інспектор взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відповідно до дислокації сил та засобів роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області в період з 01.03.2022 по 12.03.2022 не виходив для несення служби. З 24.02.202 на зв`язок не виходив, зі слів його знайомих встановлено, що він знаходиться на території Західної України. На теперівшій час місце перебування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 невідоме. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями лейтенант поліції ОСОБА_7 від 18.05.2022 року.

Опитані командор роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_8 та заступник начальника управління начальнк ВЧС УПП в Харківській області ДПП капітан поліції Приходько І.В. у поясненнях зазначив інформацію аналогічного змісту, що зафіксовано в поясненнях від 18.05.2022 року.

Таким чином, в ході службового розслідування встановлено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в недотриманні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1 та 2 ч. 1 ст 18, ч.2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 2 та 3 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, відповідно до п. 7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування, затвердженого 26.05.2022 начальником Департаменту патрульної поліції було видано Наказом ДПП від 27.05.2022 № 319 «Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення» до інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенант поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни.

Наказом ДПП від 16.06.2022 № 860 о/с інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Позивач не погоджуючись з правомірністю звільнення зі служби в поліції, звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Перевіряючи правомірність оскарженого позивачем наказу про звільнення зі служби, суд виходить з того, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон України «Про Національну поліцію», Закон № 580-VIII, в редакції, чинній на дату звільнення позивача).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з п. 13 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру», до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Таким чином, аналіз приведених норм права доводить, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції позивач взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, де за порушення вимог Закону №580-VIII передбачена дисциплінарна відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (ч.3 ст.11 Закону).

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначена Присяга працівника поліції.

Згідно з п. 7 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням поліцейського.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4)безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Суд зазначає, що громадянин при вступі на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про національну поліцію» поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Суд зазначає, що на громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідній посаді у поліції та носить спеціальне звання поліції несе в собі високу відповідальність, служить високій цілі на благо суспільства, забезпечуючи охорону прав і свобод людей, протидіючи злочинності та підтримуючи публічну безпеку і порядок.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством.

Суд звертає увагу, що указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Отже, в умовах воєнного стану підтримання публічної безпеки і порядку є основним обов`язком поліцейського на який розраховує суспільство в особі його громадян, проживаючих у відповідному регіоні держави і в такому випадку керівник відповідного підрозділу поліції має право розраховувати на сумлінне виконання своїх обов`язків поліцейськими.

В свою чергу, невиконання своїх посадових обов`язків поліцейським невідворотно тягне за собою застосування дисциплінарних стягнень, оскільки такі вимоги є фактично роз`ясненням правових наслідків невиходу поліцейського на місце служби, тим більше в умовах воєнного стану.

Згідно з статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3)вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (надалі - Порядок № 893).

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч.1 ст.26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, основна правова позиція позивача щодо протиправності рішення відповідача про притягнення старшого лейтенант поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення прогулу ґрунтується на тому, що поліцейського двічі притягнуто до відповідальності по аналогічним підставам та обставинами за наказами начальника ДПП № 185 від 16.03.2022 року та № 579 від 14.05.2022 року. Тобто, як вважає позивач, мало місце повторне дослідження обставин можливого допущення позивачем дисциплінарного проступку та повторне звільнення позивача із займаної посади.

У відповідності до ч.7 ст.4 Дисциплінарного статуту, наказ, відданий (виданий) з порушенням вимог закону або з перевищенням повноважень, є недійсним та підлягає скасуванню прямим керівником.

Згідно приписів ч. 7 ст. 20 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення, застосоване з порушенням вимог цього Статуту, скасовується як незаконне керівником, який його застосував, або прямим керівником.

Таким чином, законодавцем передбачена можливість скасування наказу прямим керівником поліцейського, у разі видання такого рішення в порушення вимог законодавства.

Суд зазначає, що наказ начальника ДПП № 185 від 16.03.2022 року було скасовано наказом начальника ДПП № 281 від 12.05.2022 з юридичних підстав набрання законної сили 01.05.2022 року змін до Дисциплінарного статуту Національної поліції, внесених Законом України «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», які були внесені з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану.

При цьому, як вбачається з висновку службового розслідування від 26.05.2022 року, на виконання пункту 2 розділу ІІ Протоколу № 11 наради керівництва Національної поліції проаналізовано висновки службових розслідувань та накази про застосування дисциплінарних стягнень до працівників територіальних (відокремлених) підрозділів ДПП та апарату ДПП (у тому числі і щодо інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенанта поліції ОСОБА_1 ), виданих під час дії правового режиму воєнного стану на предмет їх доцільності та обґрунтованості та встановлено, що службові розслідування, проведені під час дії правового режиму воєнного стану, у зв`язку з прогалинами в законодавстві, містять недоліки щодо процедури отримання пояснень у працівників до яких були застосовані дисциплінарні стягнення (неможливість опитати особу та запросити для надання пояснень, у зв`язку з евакуацією, збої в роботі телекомунікаційних систем, зупинення роботи поштових сервісів, тощо), що не виключає наявність в їх діях дисциплінарного проступку (в переважній більшості з них це невихід на службу без поважних причин, невиконання наказів керівництва).

Отже, правовою підставою для скасування наказу начальника ДПП № 185 від 16.03.2022 року слугували саме процедурні прогалини у законодавстві щодо процедури отримання пояснень у працівників до яких були застосовані дисциплінарні стягнення, враховуючи реалії воєнного стану та які були вирішені шляхом внесення змін до Дисциплінарного статуту Національної поліції.

Відтак призначення у травні 2022 року наказом начальника ДПП № 579 від 14.05.2022 року службового розслідування щодо поліцейських (зокрема, і щодо старшого лейтенанта ОСОБА_1 ) за фактом можливого порушення службової дисципліни не спрямоване на повторне розслідування вчинення позивачем прогулу, а його необхідність викликана обов`язком дотримання процедури проведення службового розслідування під час воєнного стану з одночасним, неухильним дотримання прав учасників службового розслідування та усунення недоліків щодо процедури отримання пояснень у працівників, до яких були застосовані дисциплінарні стягнення, що, однак автоматично не виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відтак накази начальника ДПП № 185 від 16.03.2022 року та № 626 о/с від 16.03.2022 були скасовані відповідачем, що свідчить про відсутність підстав вважати, що у такому випадку позивач притягався до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд наголошує, що зазначені накази, як встановлено під час розгляду справи не було покладено відповідачем в основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яке останнім оскаржується в рамках розгляду даної справи, а відтак судом під час вирішення справи надається оцінка та досліджується виключно процедурні та юридичні підстави застосування до позивача дисциплінарних стягнень на підставі наказів № 319 від 27.05.2022 року (про притягнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з поліції) та № 860 о/с від 16.06.2022 року в частині звільнення позивача із займаної посади.

Так, в обґрунтування незаконного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом № 319 від 27.05.2022 року, ОСОБА_1 посилається на недоведеність факту допущення ним прогулів у березні 2022 року, оскільки ним було здійснено евакуацію своєї матері похилого віку до Вінницької області, де позивач звернувся до керівництва Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій обрості з проханням тимчасового закріплення для виконання службових обов`язків за вказаним підрозділом на підставі наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190.

В контексті вищезазначеного, суд не приймає до уваги посилання позивача на наказ Національної поліції України від 10 березня 2022 року № 190 «Про деякі питання проходження поліцейськими служби в період дії воєнного стану», як на підставу спроби виконання своїх обов`язків поліцейського у Вінницькій області, оскільки вказаним вище наказом покладено обов`язок на поліцейських, які перебувають на тимчасово окупованих територіях протягом 1 доби виїхати на підконтрольну Україні територію для реєстрації та постановки на облік, обставини чого не мали місця у даному випадку.

Суд звертає увагу, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника, а документи, які підтверджують переведення чи відрядження позивача до Вінницької області матеріали справи не містять.

Натомість, як вбачається із залучених відповідачем скріншотів з телеграм каналу «Апарат УПП в Харківській області» начальником УПП (тобто безпосереднім керівником позивача) починаючи з 25.02.2022 року постійно наголошувалось на необхідності несення служби всім складом на території дислокації (м. Харків), виконання своїх обов`язків у посиленому режимі, тобто начальником УПП віддавались накази щодо несення особовим складом служби на території м. Харкова та заборони самовільного залишення області та уникнення відповіді на тетелфонні дзвінки керівництва УПП.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено порядок виконання наказу.

Так, відповідно до ч. 1 цієї статті, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Суд звертає увагу, що поліцейський зобов`язаний підтримувати авторитет поліції, незалежно від будь яких факторів та безумовно виконувати накази керівників відповідно до закону, сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни та не виносити власні інтереси на перший план, особливо в умовах військової агресії.

Однак, доказів того, що позивачем повідомлено свого безпосереднього керівника ОСОБА_2 про відсутність можливості виконати накази щодо несення служби на території м. Харкова у березні 2022 року, матеріали справи не містять, а відтак твердження позивача, що ним було поставлено до відома про ситуацію, яка склалась старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 ( а не свого безпосереднього керівника ОСОБА_2 ) суд вважає безпідставним, з огляду на вищезазначене.

Стосовно доводів позивача щодо відсутності організаційних дій та фактичного припинення несення служби особовим складом УПП в Харківській області ДПП у період воєнного стану та неправомірності дій відповідача судом встановлено наступне.

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що 24.02.2022 у зв`язку з початком військової агресії на території України особовий склад Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП був негайно викликаний до місця дислокації та залучений до виконання завдань з територіальної оборони міста Харкова. Відповідні накази доводилися особовому складу управління засобами електронного зв`язку, що підтверджується скріншотом з телеграм каналу «Апарат УПП в Харківській області».

Так, 25.02.2022 о 07:28 годині начальником Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП ОСОБА_2 надано наказ про те, що всі максимально мають прибути до місця несення служби, на території України введено воєнний стан, ніхто самовільно не вирішує хоче він чи не хоче прибувати на службу. Ввечері 25.02.2022 о 21:14 годині начальник Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП повідомила поліцейським, що вона разом з частиною особового складу Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП буде здійснювати виїзд до міста Дніпра. Тим хто не висловив бажання їхати було дозволено залишитися вдома.

Отже, начальником Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП позивача було визначено єдине місце для евакуації співробітників та їх родин місто Дніпро, та конкретно визначену дату - 25.02.2022 року.

Матеріали справи та подані до суду докази свідчать про те, що із вказаним повідомленням позивач був обізнаний, але в організованому виїзді участі не приймав, а в подальшому виїхав до Вінницької області з метою евакуації матері похилого віку, як вказує сам позивач.

Доказів погодження вказаного переміщення позивача матеріали справи не містять, як і доказів необхідності евакуації матері саме до Вінницької області та наявність непереборних підстав для неможливості такої евакуації саме до м. Дніпро, де в подальшому ОСОБА_1 отримав статус ВПО з травня 2022 року, що підтверджується залученою позивачем довідкою.

При цьому посилання позивача на те, що керівництво УПП в Харківській області ДПП у перші дні війни самоусунулось від виконання обов`язків спростовується фактом повернення начальника УПП в Харківській області ДПП Стрижак А.О. на територію м. Харкова вже 26.02.2022 року, що підтверджується записом відео звернення до підлеглих, який проведено на території дислокації УПП в Харківській області ДПП.

Отже, оскільки з 26.02.2022 року начальник УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 виконувала свої обов`язки на території дислокації УПП в Харківській області ДПП, то посилання позивача у позовній заяві на те, що підписані нею акти про відсутність позивача на службі 01.03.2022, 04.03.2022, 08.03.2022 та 12.03.2022 року не можуть бути сформовані саме за вказаними датами, також є необґрунтованими та судом до уваги не приймаються.

Водночас, посилання позивача на те, що керівництво УПП в Харківській області ДПП в перші дні війни залишило особовий склад та місце своєї служби, а тому самоусунулось від виконання своїх обов`язків, не спростовує того, що поліцейський повинен дотримуватись Присяги та обов`язку служби Українському народу, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, враховуючи те, що в умовах воєнного стану підтримання публічної безпеки і порядку є основним обов`язком поліцейського на який розраховує суспільство в особі його громадян, проживаючих у відповідному регіоні держави і в такому випадку керівник відповідного підрозділу поліції має право розраховувати на сумлінне виконання своїх обов`язків поліцейськими.

По-друге, суд зазначає, що обставини самоусунення керівництва УПП в Харківській області ДПП від виконання своїх завдань, що було окреслено у зверненні професійної спілки ДПП, не знайшло свого підтвердження по факту, що зафіксовано в листі Департаменту головної інспекції Національної поліції України від 01.07.2022 № 917/15-2022, а тому у межах спірних правовідносин судом до уваги не приймається.

Позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження вжиття ним заходів щодо прибуття на місце несення служби чи повідомлення безпосереднього керівництва УПП в Харківській області ДПП про не можливість виконання своїх службових обов`язків з поважних причин, а відсутність реєстрації документів в управлінні не могло бути перешкодою для особистого прибуття працівника поліції до місця дислокації УПП в Харківській області ДПП, враховуючи те, що позивач не був обмежений у поданні відповідних рапортів до керівництва через застосунок Telegram, або шляхом телефонного дзвінка, або іншими телекомунікаційними засобами.

Більш того, позивач у позовній заяві сам вказав, що працівники поліції у перші дні війни не могли проінформувати керівництво ні в який інший спосіб, окрім телефону та засобами соціальних мереж, а доказів того, що ОСОБА_1 не мав можливості чи доступу до засобів телекомунікації чи мережі Інтернет матеріали справи не містять.

Стосовно посилання позивача на те, що відповідачем не виконаного свого обов`язку щодо оформлення та видачі трудових книжок під час звільнення позивача, то суд зазначає, що процедурні порушення, в залежності від їх характеру можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права. Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №81 Суд вважає за необхідне зазначити й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу й на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява №63235/00).

Так, дисциплінарна комісія під час службового розслідування дійшла до висновку, що за результатом проведення службового розслідування, на підставі наявних матеріалів, встановлено, що позивач був відсутній на службі без поважних причин 01.03.2022, 04.03.2022, 08.03.2022 та 12.03.2022 року, а відтак самоусунувся від виконання службових обов`язків.

Враховуючи вищевикладене суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1 та 2 ч. 1 ст 18, ч.2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 2 та 3 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, відповідно до п. 7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та з огляду на те, що наслідки проступку фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника Департаменту патрульної поліції «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» від 27.05.2022 № 319 в частині притягнення позивача, інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенанта поліції ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції з огляду на його правомірність.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд зазначає, що оскільки останні є похідними від першої позовної вимоги, то з огляду на висновки суду у даній справі задоволенню також не підлягають.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат проводиться відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ 48,03048, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко