Справа № 640/12679/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛІО С» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року, суддя Кармазін О.А., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛІО С» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛІО С» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21.05.2020 № UA 100000/2020/100092/2.

Відповідно до ухвали судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.08.2022 розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Компанія ЛІО С» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 21 травня 2020 року ТОВ « Компанія ЛІО С» здійнила митне оформлення в режимі імпорту товару - хомути для шлангів, частини поливальних систем зрошення для сільського та присадибного господарства, садові та промислові шланги, фітинги, садові інструменти, муфти, тощо.

Позивач оформив та подав до Київської митниці ДФС митну декларацію від 21.05.2020 UA 100300/2020/409356/2.

Окрім того, позивачем надано до митного органу документи, передбачені частинами 1 та 2 ст. 53 МК України, а саме: Контракт 019PL від 01 листопада 2019, доповнення №1 від 01.11.2019, доповнення №2 від 25.04.2020, інвойс EX/HU/86/2020 від 18.05.2020, переклад інвойсу EX/HU/86/2020, пакінг-лист (специфікація) до інвойсу EX/HU/86/2020, експорта митна декларація Республіки Польща 20PL331020E0270344 від 19.05.2020, сертифікат походження PL/MF/AN 0013947 від 19.05.2020, сертифікат походження EUR-1 PL/M/AR 0383626 dsl 19/05/2020, заявка на перевезення вантажу від перевізника ФОП ОСОБА_1 №1 від 14.05.2020, рахунок на платіж транспортного вантажу №58 від 21.05.2020 на суму 38000 грн, CMR міжнародна транспортна декларація від 18.05.2020.

За результатами розгляду поданих документів до митного оформлення митним органом прийнято рішення про корегування митної вартсоті товарів, а саме: декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість, а отже неможливе застосування основного методу визначення митної вартсоті за ціною зовнішньо-економічного контракту.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень вартості товару згідно джерела інформації: товар 11-3,87 дол. США/кг (джерело МД від 10.03.2020 № UA100430/2020/2680); товар №24 - 3,51 дол. США/кг (джерело - МД від 06.02.2020 № UA500080/2020/2847, розрахунок: 3,51*75/800 = 0,3291 $/м2; товар № 25- 3,75 $/кг (джерело МД від 23.01.2020 № UA100300/2020/400993) розрахунок: 3,75 *184,8/1680= 0,4125 $/м.2.; товар №26- 3,75 дол.США/кг (джерело МД від 27.02.2020 № UA 500030/2020/202555), товар № 37-7,02 дол. США (джерело- МД від 27.02.2020 № UA100380/2020/703517.

Декларація № UA 100300/2020/409356 була скасована та заповнено нову митну декларацію (після коригування) № UA 100300/2020/409407 від 21.05.2020.

Розмір суми коригування митної вартості згідно рішенню про коригування митної вартості товарів UA100000/2020/100092/2 від 21.05.2020 складає 8103,16 грн (1393,53 грн мито та 6709,63 ПДВ).

За результатами поданих до митного органу документів відповідачем прийнято відповідне рішення у якому зазначено наступне:

- в інвойсі про поставку не зазначені умови поставки, тоді як згідно з п. 6 контракту-умови поставки визначаються або в рахунку на поставку або ж в доданій угоді на поставку, остання відсутня;

- наданий прайс-лист від 25.04.2020 не містить інформації щодо валюти та умов поставки. Додатком 2 до контракту сторони визначили даний прайс-лист чинним, однак він містить суперечливі дані щодо ціни товару в інвойсі та наданому прайс-листі, як приклад товар №25: артикул АТВК110442050 ціна інвойсу на умовах FСА - 56.03$, ціна в прайсі -56.60 (валюта не вказана); товар №24 артикул АТ7004100 ціна інвойсу на умовах FСА - 6,91$, ціна в прайсі - 6,98 (валюта не визначена). Для підтвердження ціни, «як дійсної вартості» товару у розумінні ст. УІІ Угоди про застосування статті УІІ Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, органом доходів і зборів можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прйс-листи) виробника товару, в якому пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців;

- відповідно до п.6 зовнішньоекономічного контракту ціна вказується за кожну партію товару та включає в себе вартість упаковки. При цьому відомості щодо того, хто несе витрати на маркування товару, доставка до місця загрузки, на навантаження відсутні. В той же час відповідно до заяви від 14.05.2020 №11 навантаження/розвантаження здійснюється засобами та силами вантажовідправника/вантажоодержувача. Тобто, документально не підтверджена (не включена) така складова митної вартості як витрати на навантження/розвантаження;

- до митного оформлення не надано документи підтверджуючі наявність чи відсутність страхування вантажу, тобто документально не підтверджена (не включена) така складова митної вартості як страхування;

- відповідно до п. 8.2 контракту №019 PL продавець надсилає після відвантаження товару рахунок-проформу, який не надано до митного оформлення;

- заявлені до МД товари торгівельної марки «BRADAS». Надані документи не містять відомостей щодо наявності/відсутності ліцензійних платежів за користування такою торгівельною маркою.

Не погодившись із рішенням митного органу, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За приписами частин 4-6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів (пч.7 ст. 257 МК).

За змістом ч.8 зазначеної норми закону митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари:

а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Згідно з пунктом "а" частини 2 статті 7 Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

За змістом частин 4 та 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком , що визначенмй ч.10 ст. 58 МК України, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежу не включаютьсядо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з частиною 1-3 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодекс.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За вимогами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За вимогами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з запереченнями позивача щодо безпідставності доводів митного органу про те, що, в наданих до митного оформлення документах, є розбіжності та, що в них відсутні необхідні відомості на підтвердження числового значення складових митної вартості.

Щодо відсутності в прайс-листах інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки та відсутність деяких товарів в прайсі, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пп.3.1.2 п.3.1 Контракту на кожну окрему поставку товару в специфікаціях будуть зазначені кількість, розвантажування товару. Ціна, сортність та кількість товару на кожну поставку зазначається в специфівкаціях до доданого контракту. В загальному випадку такою специфікацією є рахунок-фактура на партію товару.

Із матеріалів справи убачається, що Товариством при митному оформленні надано митному органу рахунок-фактуру на партію товару - інвойс ЕХ/НІІ/86/2020 від 18 травня 2020 р. та доповнення №2 від 25 квітня 2020 р. інвойс ЕХ/НІГ/86/2020 від 18 травня 2020 р. та специфікація(пакінг-лист) від 18 травня 2020 р., тобто Товариством надано відомості щодо ціни товару у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту, тоді як відповідачем не наведеного жодного обґрунтування, яким чином вказані недоліки вплинули на визначення митної вартості імпортованого товару.

Отже, продавець товару та позивач мовами підписаного між ними контракту визнали дійсність прайс-листу, що в повній мірі спростовує сумніви відповідача про автентичність цього документу, наявність зауважень до нього та повторне його витребування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу контролюючого органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу контролюючого органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Отже, до контролюючого органу в якості додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості подаються прейскуранти (прайс-листи) саме від виробника товару, який оцінюється. У першу чергу, при розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка міститься в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник ціп (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Законодавство не містить обов`язкової вимоги щодо витребування від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару документації чи вимог до її складання.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Ліо С" надано відомості щодо ціни товару у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту, а отже наведені доводи відповідача щодо підстави для коригування митної вартості, є протиправними.

Щодо доводів відповідача про те, що наданий прайс-лист від 25.04.2020 не містить інформації щодо валюти та умов поставки. Додатком 2 до контракту сторони визначили даний прайс-лист чинним, однак він містить суперечливі дані щодо ціни товару в інвойсі та наданому прайс-листі, як приклад товар № 25: артикул АТВК110442050 ціна інвойсу на умовах ГСА - 56.03$, ціна в прайсі - 56.60 (валюта не визначена): товар № 24 артикул АТ7004100 ціна інвойсу на умовах РСА - 6,91$, ціна в прайсі - 6.98 (валюта не визначена). Для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, органом доходів і зборів можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиціяпродавця адресована необмеженому колу покупців, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до додатка 2 до контракту убачається, що сторони визначили даний прайс-лист чинним, однак він містить суперечливі дані щодо ціни товару в інвойсі та наданому прайс-листі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу контролюючого органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що до контролюючого органу в якості додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості подаються прейскуранти (прайс-листи) саме від виробника товару, який оцінюється. У першу чергу, при розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка міститься в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

За своєю суттю, прайс-лист є документом довільної форми, а чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, які оформлюються та видаються саме продавцем товару, а не покупцем.

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки,упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Таким чином, доводи митного органу про те, що прайс-лист не містить інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки є безпідставними, у зв`язку з тим, що прайс-лист є документом довільної форми, а наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена у подібній справі Верховним Судом в постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 820/3893/16.

Як зазначив скаржник в апеляційній скарзі, в прайс-листі можливі певні коливання цін. Це може бути визначено політикою Постачальника на текучий момент. Можливо ціни на деякі товари зазнали певної знижки на момент кожного конкретного відвантаження.

Товариство надало до митного органу прайс-лист виробника товару, який містить дату його складання, найменування товару, одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну із зазначенням валюти, інформацію щодо виробника/виробників, умови поставки, контактну інформацію про виробника - продавця, а також адресований необмеженому колу потенційних покупців, а отже такий документ є належним підтвердженням правильності зазначеної ним митної вартості товару із застосуванням основного методу.

Щодо позиції митного органу про те, що відповідно до п. 6 зовнішньоекономічного контракту ціна вказується за кожну партію товару та включає в себе вартість упаковки. При цьому відомості щодо того, хто несе витрати на маркування товару, доставка до місця загрузки, на навантаження відсутні.

В той же час відповідно до заяви від 14.05.2020 №11 навантаження/розвантаження здійснюється засобами та силами вантажовідправника/вантажоодержувача. Тобто, документально не підтверджена (не включена) така складова митної вартості як витрати на навантження/розвантаження, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 5 Контракту, умови поставки визначені FСА м. Олесно, Польща (Інкотермс-2010) або визначається додатковими письмовими угодами до контракту, або прямо вказуються в рахунках, а завантаження товару проводиться за рахунок продавця, що, у свою чергу, спростовує наведені доводи митного органу.

Умовами поставки є FСА - Франко перевізник - термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання товару вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за навантаження.

Отже, в цій частині доводи відповідача такоє є безпідставними.

Стосовно ненадання до митного оформлення документів, що підтверджують наявність чи відсутність страхування вантажу, тобто документально не підтверджена (не включена така складова митної вартості як страхування.

Так, у п. 5 Контракту сторонами обумовлено, що умовами поставки є FСА - Франко перевізник - термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання товару вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за навантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

Таким чином, з даних умов Контракту слідує, що даними умовами поставки товару, не вказується на необхідності страхування вантажу, водночас, позивач наголошує на тому, що, у даному випадку, страхування вантажу не здійснювалось, відповідно, документи про підтвердження такого, фізично не можуть бути надані, оскільки такі документи не існують та страхування не проводилось, а тому декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів.

Доказів того, що страхування здійснювалась відповідач не надав та не навів переконливих доводів даного факту.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідач зазначив, що відповідно до п.8.2 контракту продавець надсилає після відвантаження товару рахунок-проформу, який не надано до митного оформлення.

Проте, зазначені доводи не можуть бути взяті до уваги, як на підстави коригування митної вартості не надавання декларантом рахунку-проформи, оскільки таким рахунком є поданий позивачем до митного оформлення інвойс.

Доказів того, що рахунок-проформа має бути за іншою формою чи має чітко встановлену форму відповідач не надав. Окрім того, рахунок- проформа не є в переліку документів обоє 'язкових для митного оформлення.

Щодо ненадання документів про наявність чи відсутність ліцензійних платежів за користування такою торгівельною маркою у зв`язку із заявленими позивачем за митною декларацією товарів торговельної марки «BRADAS, слід зазначити наступне.

Як зазначив позивач, визначення терміну FCA не включає ліцензійні платежі за торгову марку. Зазначена обставина відповідачем спростована не була.

Тому доводи відповідача про невключення платежів до митної вартості, є безпідставними.

Також колегія суддів зазначає, що відповідачем у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 21 травня 2020 року № UА 10000/2020/100092/2 лише зазначено номери та дати митних декларацій, використаних ним як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідачем не наведено жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на вищевикладені доводи та обгрунтування, колегія суддів вважає, що митним органом прийнято протиправне рішення про коригування митної вартості товарів від 21 травня 2020 року № UА 10000/2020/100092/2 із застосуванням другорядного резервного методу визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріально права або норм процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити його.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 139 КАС України колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Дермитслужби судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір за подачу до суду позовної заяви у розмірі 2102 грн (платіжне доручення №1043 від 05 червня 2020 року) та 2481 грн за подання апеляційної скарги (платіжне доручення №229 від 06 жовтня 2022 року).

Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛІО С» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби № UА 10000/2020/100092/2 від 21.05.2020 про коригування митної вартоcті товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛІО С» сплачений за подачу до суду позовної заяви судовий збір у розмірі 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні) (платіжне доручення №1043 від 05 червня 2020 року) та 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) за подання апеляційної скарги (платіжне доручення №229 від 06 жовтня 2022 року).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.