Справа № 380/9203/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9203/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не включення при нарахуванні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації у розмірі 2031,94 грн та щомісячної доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у розмірі 88613,44 грн різницю між виплаченою одноразовою грошовою допомогою при звільненні зі служби в поліції та одноразовою грошовою допомогою при звільненні зі служби в поліції, розрахованою з урахуванням розміру індексації та щомісячної доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

- вирішити питання про судові витрати. Попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 3000,00 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 262 о/с від 13 травня 2022 року «Про особовий склад» її звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Стаж служби в поліції при звільненні становив 11 років 08 місяців 11 днів. При розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки були враховані наступні складові: посадовий оклад 2600,00 грн; оклад за спеціальним званням 1800,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції 1100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби 2475,00 грн; премія 4767,06 грн. Загальна сума виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні становить 34515,06 грн. Однак відповідач не включив до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні інші щомісячні доплати, такі як індексацію грошового забезпечення у розмірі 1766,47 грн та додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), у розмірі 30000,00 грн. Позивачка зазначає, що чинне законодавство покладає на відповідача обов`язок включити до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні індексацію грошового забезпечення та додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168. Жодний нормативно-правовий акт не містить норм, які б містили заборону врахування зазначених виплат при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні. Складовою грошового забезпечення позивачки, у тому числі й у травні 2022 року, були індексація у розмірі 2031,94 грн та додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн, які мають постійний характер, тобто не є разовими виплатами, а тому відповідач протиправно не включив їх до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

З огляду на вищенаведене просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що індексація не є складовою грошового забезпечення, а є компенсаційною виплатою, що нараховується відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Індексація не є базою для нарахування єдиного соціального внеску, тому не включається до розрахунку компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні та пенсії поліцейським. Щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, відповідач зазначає, що за період з 25 квітня 2022 року по 24 травня 2022 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26 травня 2022 року № 291о/с позивачці нараховано додаткову винагороду в сумі 19000,00 грн пропорційно до часу виконання нею службових обов`язків з 01 травня 2022 року по 13 травня 2022 року. Звертає увагу на те, що щомісячна доплата, передбачена Постановою № 168, на день звільнення наказом позивачці встановлена не була. Лише згодом відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26 травня 2022 року № 291о/с їй було нараховано вказану доплату. Відповідач зауважує, що як слідує зі змісту Постанови № 168, установлена нею додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення, тобто не має постійного характеру і виплачується лише із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Оскільки така доплата не має постійного характеру, то вона не повинна включатися до складу грошового забезпечення при вирішенні питання щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Відповідач відзначає, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні є його виключною компетенцією, а суд не може перебирати на себе повноваження органу Національної поліції та втручатись у його дискреційні повноваження. Відповідач підсумовує, що у межах спірних правовідносин він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З огляду на викладене у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Позивачка подала відповідь на відзив, у якій додатково зазначає, що індексація виплачується щомісячно та входить до складу грошового забезпечення, відповідно включається до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. Щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, позивачка зазначає, що така винагорода виплачувалася їй з лютого по травень 2022 року, а тому також повинна бути включена до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, порядок нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні чітко визначений законом та не наділяє відповідача дискреційними повноваженнями щодо вибору певного способу нарахування такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 08 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 14 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 262 о/с від 13 травня 2022 року «Про особовий склад» капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з цим наказом стаж служби в поліції при звільненні та для виплати одноразової грошової допомоги становить 11 років 08 місяців 11 днів.

Відповідно до Інформації на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні капітану поліції ОСОБА_1 розмір цієї допомоги становить 34515,06 грн, а при її розрахунку враховано такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад 2600,00 грн; оклад за спеціальним званням 1800,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції 1100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби 2475,00 грн; премія 4767,06 грн; всього 12742,06 грн. Розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні: 12742,06 грн (грошове забезпечення) х 11 років х 25% = 35040,67 грн. 35040,67 грн 525,61 грн (1,5% військовий збір) = 34515,06 грн. Вказана одноразова грошова допомога виплачена позивачці 29 червня 2022 року.

23 червня 2022 року представник позивачки адвокат Золотухін Олександр Олександрович звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою, в якій просив: здійснити перерахунок розміру нарахованої одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 із врахуванням всіх складових місячного грошового забезпечення; виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні та середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку.

Листом від 29 червня 2022 року за № З-14/Ез/17/01-2022 Головне управління Національної поліції у Львівській області повідомило представника позивачки адвоката Золотухіна Олександра Олександровича на його заяву від 23 червня 2022 року, зокрема про те, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби ОСОБА_1 була розрахована зі всіх складових місячного грошового забезпечення, установлених їй наказами на день звільнення, тому підстав для її перерахунку немає.

Позивачка, уважаючи протиправними дії відповідача щодо невключення при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні індексації у розмірі 2031,94 грн та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 30000,00 грн, звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для зобов`язання відповідача включити до розрахунку місячного грошового забезпечення при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки індексації та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580 поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно із пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі Порядок № 260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 102 Закону № 580 пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (пункт 6 розділу VI Порядку № 260).

Суд відзначає, що право позивачки на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем не заперечується, натомість спірним у цій справі є питання включення до складу місячного грошового забезпечення позивачки, із якого розраховується розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Щодо індексації грошового забезпечення суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону 580 грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтями 1, 2 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Ураховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер.

У свою чергу правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Верховний Суд уже неодноразово висловлював позицію щодо необхідності врахування індексації, як складової грошового забезпечення військовослужбовців, при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, яка має однакову правову природу з одноразовою грошовою допомогою при звільненні поліцейських, зокрема у постанові від 19 березня 2020 року по справі № 820/5286/17.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17 Верховний Суд зазначив, що індексація грошового забезпечення має враховуватися у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених із військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому разі неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Отже, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських як розрахункова величина одноразової грошової допомоги при звільненні.

Наявною у матеріалах справи довідкою про доходи ОСОБА_1 від 06 червня 2022 року № 80/75, виданою Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області, підтверджується, що станом на дату звільнення зі служби в поліції (травень 2022 року) позивачці нараховувано та виплачено у складі грошового забезпечення індексацію в сумі 852,10 грн.

Крім того, відповідно до Інформації про грошове забезпечення та інші виплати ОСОБА_1 , наданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області, позивачці з листопада 2017 року по дату звільнення щомісячно нараховувалась індексація, що підтверджує систематичний характер її виплати у складі грошового забезпечення позивачки.

Натомість індексація не була включена до складу грошового забезпечення, з якого позивачці розраховувалась одноразова грошова допомога при звільненні, що не заперечується відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення повинна бути включена до складу місячного грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні поліцейських, то її невключення відповідачем у спірному випадку є неправомірним та свідчить про протиправність його дій у цій частині.

Вказаний висновок щодо врахування індексації грошового забезпечення узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 26 серпня 2021 року у справі № 240/7853/19, від 14 травня 2019 року у справі № 428/11103/16-а, від 12 червня 2019 року у справі № 643/212/17 та від 12 вересня 2019 року у справі № 235/6160/16-а.

Щодо додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, суд зазначає таке.

28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої постановив: «Установити, що на період дії воєнного стану […] поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».

З наявних у матеріалах справи Інформації про грошове забезпечення та інші виплати ОСОБА_1 та довідки про доходи ОСОБА_1 від 06 червня 2022 року № 80/75, виданих Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області, суд встановив, що позивачці у березні 2022 року виплачено 30000,00 грн додаткової винагороди, у квітні 2022 року виплачено 30000,00 грн додаткової винагороди, у травні 2022 року виплачено 19000,00 грн додаткової винагороди.

Таким чином, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, виплачувалася позивачці щомісячно з моменту її установлення Кабінетом Міністрів України та до моменту звільнення позивачки зі служби в поліції.

Аналіз норм Постанови № 168 з урахуванням фактичних обставин цієї справи, а саме виплати позивачці додаткової винагороди щомісячно, з моменту її установлення до моменту звільнення позивачки зі служби в поліції вказує на те, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер. Те, що виплату зазначеної винагороди постановлено Кабінетом Міністрів України здійснювати на період воєнного стану жодним чином не спростовує притаманних їй ознак щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, позаяк воєнний стан, як правовий режим, не є одномоментним за своєю суттю, триває певний період до його скасування у встановленому порядку і протягом цього періоду виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 здійснюється щомісячно.

Щодо покликань відповідача на те, що щомісячна доплата, передбачена Постановою № 168, на день звільнення наказом позивачці встановлена не була і лише згодом відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26 травня 2022 року № 291о/с їй було нараховано вказану доплату суд зазначає таке.

За змістом пункту 6 розділу VI Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи, зокрема «щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення».

Суд встановив, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26 травня 2022 року № 291о/с «Про виплату додаткової винагороди поліцейським ГУНП у Львівській області» наказано виплатити додаткову винагороду за період з 25 квітня 2022 року по 24 травня 2022 року, зокрема ОСОБА_1 .

Таким чином, ураховуючи період виплати додаткової винагороди, визначений зазначеним наказом (з 25 квітня 2022 року по 24 травня 2022 року) станом на день звільнення позивачки зі служби в поліції (13 травня 2022 року) їй була установлена додаткова винагорода, а в подальшому виплачена.

При цьому суд відзначає, що дата винесення наказу (після звільнення) правового значення не має, оскільки визначальним є факт набуття поліцейським права на певний вид грошового забезпечення, установленого наказом, саме на момент звільнення, що й мало місце у розглядуваному випадку.

З огляду на викладене суд уважає, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, включається до місячного грошового забезпечення позивачки, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні поліцейських, а відтак її невключення відповідачем у спірному випадку є неправомірним та свідчить про протиправність його дій у цій частині.

Разом з тим у межах спірних правовідносин суд не здійснює розрахунку розмірів індексації та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, які повинні включатися до місячного грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки, а також розмір недоплаченої позивачці одноразової грошової допомоги, оскільки вчинення таких дій належать до дискреційних повноважень органу Національної поліції, в якому позивачка проходила службу. Суд лише констатує, що такі виплати повинні включатися до місячного грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки і дії відповідача щодо їх невключення є протиправними.

Зважаючи на наведене, суд уважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково у такий належний спосіб: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не включення до складу місячного грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 3000,00 грн. Разом з відповіддю на відзив позивачка подала докази оплати витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Також позивачкою не підтверджено факт понесення витрат на надану професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги про її відшкодування належить відмовити.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд встановив, що між ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_2 укладено Договір-доручення про надання правової допомоги від 01 червня 2022 року.

Відповідно до пункту 4.1 цього Договору на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи , обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Згідно з Розрахунком розміру правової допомоги у адміністративній справі № 380/9203/22 Адвокат надав Замовнику такі види послуг:

1. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції. Вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову 1 год.; 1000,00 грн.

2. Підготовка адвокатських запитів (2 шт.) 1 год.; 1000,00 грн.

3. Підготовка заяви від 23 червня 2022 року, позовної заяви та відзиву 2,5 год.; 2500,00 грн.

Відповідно до Акту здавання-приймання робіт згідно з договором від 01 червня 2022 року у справі № 380/9203/22 послуги, а саме: « 1. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції. Вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову 1 год.; 1000,00 грн; 2. Підготовка адвокатських запитів (2 шт.) 1 год.; 1000,00 грн; 3. Підготовка заяви від 23 червня 2022 року, позовної заяви та відзиву 2,5 год.; 2500,00 грн. Всього 4500,00 грн» виконані в повному обсязі, оформлені належним чином.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 позивачка сплатила на рахунок одержувача адвоката ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4500,00 грн за надання правничої допомоги у цій справі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За таких обставин суд зазначає, що ця справа згідно з положеннями статей 4, 12, 263 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Так, предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Також суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього адміністративного позову.

До того ж, відшкодування витрат за оформлення адвокатських запитів (2 шт.) суд уважає необґрунтованим з огляду на те, що в ордері на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1144403 від 06 червня 2022 року чітко зазначено, що органом, у якому надається правова допомога, є Львівський окружний адміністративний суд.

З огляду на вказані обставини справи, суд уважає, що визначений проміжок часу для підготовки цього позову тривалістю у 4,5 годин та вартістю таких послуг у розмірі 4500,00 грн не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення на її користь витрат, понесених нею на правничу допомогу адвоката у сумі 4500,00 грн, підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення таких витрат в сумі 2000,00 грн.

Також суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн. Оскільки позов задоволено частково, то за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивачки належить стягнути 496,20 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не включення до складу місячного грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 496,20 грн сплаченого судового збору та 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні стягнення решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.