Справа № 200/1529/22
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року Справа№200/1529/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років. В обґрунтування зазначено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка переведена на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , яка в свою чергу, здійснювала виплати при звільненні. Вважає наявним право на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби, що передбачена ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» оскльки загальна кільськість років складає 15 років 03 місяці 24 дні, в т.ч. календарна 05 років 06 міс. 24дні та пільгова 09 років 09 міс 05 дні.

31 січня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26 вересня 2022 року ухвалою суду зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду пояснення щодо визначення відповідачем Військової частини НОМЕР_1 , при тому, що наказ про звільнення виданий командиром Військової частини НОМЕР_4 ; розрахунок вислуги років (в т.ч. календарної, пільгової та загальної із зазначенням відповідних періодів).

На виконання ухвали суду позивачем надано лист Фінансово-економічного управління командування сухопутних військ збройних сил України від 26.05.2017 №116/14/1/1830, в якому зазначено, що військова частина НОМЕР_4 з 01.06.2017 згідно рішення командувача Сухопутних військ збройних сил України від 23.05.2017 №01.06.2017 зарахована на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 . Розрахунок вислуги років до суду не надано.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що підстави виплати одноразової грошової допомоги позивачу відсутні. Вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду.

10 листопада 2022 року ухвалою суду зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду, розрахунок вислуги років (в т.ч. календарної, пільгової та загальної із зазначенням відповідних періодів) ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали відповідачем повідомлено про відсутність у Військової частини НОМЕР_1 розрахунку вислугу років позивача з посиланнямна те, що позивач військову службу у цій частині не проходов. Також, відповідачем надані пояснення, в яких повідомлено, що за результатом розгляду доданих до позовної заяви документів можливо здійснити лише приблизний розрахунок. Зазначає, що станом на 29.09.2020 пільгова вислуга років є меншою ніж 09 років 09 місяців 05 днів.

Суд звертає увагу, що законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ/ /Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022 року, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходженням Донецького окружного адміністративного суду визначено місто Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ № 14/І-г "Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи". Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Враховуючи те, що станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан, суд продовжує розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .

З листа Фінансово-економічного управління командування сухопутних військ Збройних Сил України від 26.05.2017 вбачається, що Військова частина НОМЕР_4 знята з фінансового забезпечення та зарахована встановленим порядком до Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 28.09.2020 №218 позивача з 28 вересня 2020 року звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо виплати разового грошової допомоги при звільненні, передбаченою ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач звернувся до суду.

Що стосується дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом, то суд звертає увагу на положення частини 2статті 233 Кодексу законів про працю України, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постановах від 13.03.2019 в справі № 807/363/18 та від 10.05.2019 в справі № 820/5285/17.

Згідно абз.1 ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зазначена норма кореспондується з п. 10 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей»(далі - Порядок № 393).

За змістом правових норм абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011 та абзацу третього пункту 10 Порядку № 393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

У розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги «за наявності вислуги 10 років і більше». При цьому законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної, пільгової, тощо).

Крім того, законодавець не надає визначень ні «календарної вислуги років» ні «пільгової вислуги років». Правовими нормами Порядку № 393 та Закону № 2011 законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17, від 24.11.2020 у справі №822/3008/17, яка відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом до спірних правовідносин.

Таким чином, у випадку звільнення з військової служби за закінченням контракту такі військовослужбовці мають права на одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше, незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на то пільгових умовах). Розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

З позовної заяви вбачається, що позивач обчислює загальну кількість вислуги років як суму календарної (05 р. 6 міс. 24 дн.) та пільгової (09 р. 09 міс. 05 дн). Суд погоджується з позивачем, що при обчисленні вислуги років враховується як календарна, так і пільгова.

Разом з цим, визначаючи кількісний еквівалент пільгової вислуги років на рівні 09 років 09 місяців 05 днів, позивачем не враховані розбіжності які містяться у наказах командира Військової частини НОМЕР_4 від 27.03.2020 №64 та від 28.09.2020 №218.

Так, в наказі від 27.03.2020 №64 вислуга у кількості 09 років 08 місяців 24 дні є "загальною" вислугою років (при цьому відсутнє визначення кількості пільгової вислуги років, а календарна складає 05 років 18 днів), а в наказі від 28.09.2020 №218 вислуга - 09 років 09 місяців 05 днів визначена як "пільгова" (при цьому відсутнє визначення загальної кількості вислуги років, а календарна складає 05 років 06 місяців 24 дні). Тобто, за наданими позивачем документами, при буквальному тлумаченні, сумарна вислуга років за шість місяців (період між наказом від 27.03.2020 №64 та від 28.09.2020 №218) зросла більше ніж на 5 років (тобто з 09 років 08 міс 24 дн. до 15 років 3 міс. 24 дн.). Вказані розбіжності зумовили суд витребувати у сторін докази по справі, а саме належним чином оформлений розрахунок вислуги років.

Суд, зазначає, що належних доказів наявності у позивача вислуги (в т.ч. календарної та пільгової) у кількості 10 років при звільненні з Військової частини НОМЕР_4 сторонами не надано.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Основною засадою (принципом) адміністративного судочинства є, зокрема змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Статтею 77 КАС України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, на позивача, поряд із обов`язком довести факт порушення свого суб`єктивного права відповідачем, також покладено обов`язок довести підставу позову, а саме: обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги і з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків, тобто можливість задоволення позову.

Із цих положень випливає необхідність доведення для задоволення позову таких фактів: наявність обставин, з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його суб`єктивного права відповідачем. Недоведеність цих фактів є підставою для відмови в позові за недоведеністю (необґрунтованістю) позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що позивачем не доведена правомірність свого обрахунку вислуги років, при цьому, сторонами не надано доказів наявності у позивача, станом на час звільнення з Військової частини НОМЕР_4 , загальної кількості вислуги років що дорівнює 10 рокам або більше, суд дійшов про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.90,139,143,241-246,250,255,295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош