Справа № 380/7449/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7449/22 пров. № А/857/15157/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кушик Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 380/7449/22 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГавдик З.В.
дата складання повного тексту рішення26.09.2022

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту постанови іменовано позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (надалі по тексту постанови іменовано відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 24.01.2022 №4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 73919,57 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 24.01.2022 №4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб 887034,89 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 380/7449/22 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 4 від 24 січня 2022 року та №4 від 24 січня 2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 9609 гривень 54 копійки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачем проведено документальну позапланову перевірку позивача, за наслідками якої встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2019 -2020рр у зв`язку з віднесенням до складу витрат в порушення пп. 177.4.5 ст. 177 ПК України витрат на придбання легкових автомобілів, які придбані на позивача як фізичну особу

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та представник позивача повідомлений за допомогою електронних засобів зв`язку, шляхом надіслання повістки та ухвал на їх електронні адреси, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

В судовому засіданні представник відповідача Кухар Н.М. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача Гірник О.О. в судовому засіданні надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що донарахування позивачу спірних сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір та сум грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, є протиправним позаяк, позивач є власником транспортних засобів та використовує їх у власній господарській діяльності, що підтверджується наявними у справі доказами

Неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не може впливати на податкові права та обов`язки таких осіб, якщо були дотримані вимоги, встановлені ПК України. Суд дійшов висновку, що позивачем були дотримані визначені ПК України умови формування податкових зобов`язань за операцією з придбанням транспортних засобів.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.12.2021 року Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання виконання вимог валютного та іншого законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 роки.

В ході вказаної перевірки встановлено, що позивач в порушення:

- п.167.1. ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4.5., п.177.4, ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI завищив документально підтверджені витрати за 2019 -2020 рр на загальну суму без ПДВ 4373721,13 грн в тому рахунку за 2019 рік на суму без ПДВ 1416990грн та за 2020 рік на суму без П.ДВ 3156734,13 грн;

-п.п.1.2, пп.1.3., пп.1.5, пп.1.6. п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 р.№71-УІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» завищив документально підтверджені витрати за 2019 -2020 рр на загальну суму без ПДВ 4373721,13 грн в тому рахунку за 2019 рік на суму без ПДВ 1416990грн та за 2020 рік на суму без ПДВ 3156734,13 грн у результаті чого позивачу донараховано військового збору на загальну суму 68605,86 грн. в тому числі за 2019 рік на суму - 21254,85 грн., за 2020 рік на суму - 47351,01 грн.

Суть виявленого порушення полягає в тому, що позивач включив до складу витрат вартість придбання легкових автомобілів, а саме:

у листопаді 2019 року позивач придбав у ТОВ «УЛФ - Фінанс» () автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 4600, B, 2019, НОМЕР_1 на загальну суму 1700388 грн. (в т.ч. ПДВ 283398 грн.), обсяг операцій - 1416990 грн.

у вересні 2020 року придбав у ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» () автомобіль Mercedes-Benz S 400 d 4MATIC Long та Пристрій спостереження Antenor light на загальну суму 3788081 грн. (в т.ч. ПДВ 631346,83 грн.), обсяг операцій - 3153734 грн.

Внаслідок, чого позивачу донараховано:

- податок на доходи фізичних осіб за 2019 -2020 рр. на загальну суму 823270,34 грн.

Розрахунок:

за 2019 рік: 1416990 грн х 18% (ставка податку) = 255058,20 грн;

за 2020 рік: 3153734 грн х 18% (ставка податку) =568212,14 грн.

255058,20 грн +568212,14 грн = 823270,34 грн;

- військовий збір на загальну суму 68605,86 грн. в тому числі за 2019 рік на суму - 21254,85 грн., за 2020 рік на суму - 47351,01 грн.

Розрахунок:

за 2019 рік: 1416990 грн х 1,5% (ставка збору) = 21254,85 грн;

за 2020 рік: 3153734 грн х 1,5% (ставка збору) =47351,01 грн.

На підставі обумовлених висновків, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.01.2022 форми «Р»:

- №4, яким донараховано позивачу військовий збір на суму 73919,57 грн, з якої: 68605,86 військовий збір та 5313,71 грн штрафна санкція згідно п. 123.2 ст. 123 ПК України;

- №4, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 887034,89 грн., з якої: 823270,34 грн податок на доходи фізичних осіб та 63 764,55- штрафна санкція згідно п. 123.2 ст. 123 ПК України.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про їх оскарження вказуючи, що придбані легкові автомобілі використовуються ним у господарській діяльності, на підтвердження чого долучив накази №13 від 16.11.2019 року та № 10 від 01.10.2020 року про порядок використання обумовлених автомобілів та подорожні листи, а також надав пояснення відповідно до яких основним видом діяльності позивача є лісопильне та стругальне виробництво, який зумовлює, в свою чергу, постійні робочі поїздки для узгодження питань та укладення договорів з метою забезпечення господарсько-економічної діяльності позивача.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 177.1. ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із п.167.1. ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України установлено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п. 177.4 ст. 177 ПК України в редакції, яка діяла на дату формування позивачем спірних витрат) .

Відповідно до п. 177.4.5 ст. 177 ПК України (в редакції, яка діяла на дату придбання легкових автомобілів та на дату формування позивачем спірних витрат 2019- 2020 рр) не включаються до складу витрат підприємця:

підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПКУ встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

З наведеної норми слідує, щоне включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, за переліком визначеним цією статтею (тобто статтею 177 ПК України).

Дослідивши зміст ст. 177 ПК України, колегією суддів установлено, що перелік основних фондів подвійного призначення міститься у підпункті 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПКУ, а зокрема до вказаного переліку ввійшли: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Як наслідок, приведених положень законодавства (у редакції 2019-2020 років) установлено, що не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, до яких належить: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Окрім того, колегією суддів ураховано пункт 177.4.5 ст. 177 ПК України (в редакції, яка діяла на дату проведення перевірки), який в свою чергу також передбачав, що не включаються до складу витрат підприємця:

документально не підтверджені витрати;

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту. Згідно абз 10 підпункту 177.4.6 таким основним засобом є легковий автомобіль.

Згідно пункту 177.4.6. ст. 177 ПК України зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат.

При цьому амортизації підлягають:

витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;

витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту).

Не підлягають амортизації такі основні засоби: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові автомобілі.

Відтак, приведеними нормами Податкового Кодексу України установлено, що фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, який перебуває на загальній системі оподаткування не залежно від напрямків використання легкових автомобілів не може включити до складу витрат, вартість придбання легкових автомобілів.

З матеріалів справи слідує, що позивач у період 2019 2020 рр. перебував на загальній системі оподаткування, а відповідно не міг відносини до складу витрат вказаного звітного періоду вартість придбання обумовлених легкових автомобілів.

Натомість судом першої інстанції не ураховано, що приведені положення законодавства містять імперативні норми, яка визначає спосіб та межі її застосування і не допускає жодних альтернативних відхилень від вичерпного переліку прав платників при формуванні витрат.

Як наслідок, зібраними у справі доказами та приведеними положеннями законодавства підтверджуються доводи відповідача щодо порушення позивачем п.167.1. ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4.5., п.177.4, ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, а зокрема завищенні витрат за 2019 -2020 рр на загальну суму без ПДВ 4373721,13 грн, в тому рахунку за 2019 рік на суму без ПДВ 1416990грн та за 2020 рік на суму без ПДВ 3156734,13 грн наслідком чого є підставне визначення відповідачем суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 887034,89 грн., з якої: 823270,34 грн податок на доходи фізичних осіб та 63 764,55- штрафна санкція згідно п. 123.2 ст. 123 ПК України.

Стосовно ж військового збору, то колегія суддів зазначає, що згідно із п.п.1.2. п.16/1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно із п.п.1.3. п.16/1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно із п.п.1.5. п.16/1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Згідно із п.п.1.6. п.16/1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З огляду на встановлені судом обставини щодо завищення позивачем витрат за 2019 -2020 рр на загальну суму без ПДВ 4373721,13 грн (в тому рахунку за 2019 рік на суму без ПДВ 1416990грн та за 2020 рік на суму без П.ДВ 3156734,13 грн), то колегія суддів вважає підставними доводи апеляційної скарги відповідача щодо наявності правових підстав для донарахування позивачу сум грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 68605,86 грн. в тому числі за 2019 рік на суму - 21254,85 грн., за 2020 рік на суму - 47351,01 грн та відповідної штрафної санкції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є правомірними та такими, що винесені відповідачем підставно та у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що визначені ПК України, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносно ж доводів представника позивача щодо необхідності застосування до даних правовідносин, правових висновків, відображених у постанові КАС у складі ВС від 20 січня 2021 року по справі № 819/1237/17, то колегія суддів зазначає, що предметом дослідження у вказаній справі не були питання порядку формування витрат суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою, при придбанні ним легкових автомобілів з метою їх використання у підприємницькій діяльності такого суб`єкта. Як наслідок, вказана постанова від 20 січня 2021 року не підлягає до застосування при вирішенні спірних правовідносинах, що існують у даній справі.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, як таке що прийняте з неправильним застосування норм матеріального права з ухваленням постанови про відмову позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 380/7449/22 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області № 4 від 24 січня 2022 року та №4 від 24 січня 2022 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 08 грудня 2022 року