Справа № 280/3149/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3149/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року в адміністративній справі №280/3149/22 (головуючий суддя першої інстанції Конишева О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17.05.2022 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зарахуванні до пільгового стажу, який дає право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періодів роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року та з 05.07.1993 року по 31.03.2002 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.12.2021 року № 71 про відмову у перерахунку пенсії протиправними, рішення скасувати;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не зарахування до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, як такого що дає право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періодів роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, 05.07.1993 року по 08.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, як такого що дає право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періоди роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, 05.07.1993 року по 08.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року, у зв`язку із чим здійснити перерахунок пенсії у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково по одному року, відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з часу призначення пенсії.

В обґрунтування позову зазначено, що з 12.07.2021 року призначено пенсію за віком, проте її розмір обчислено не у відповідності до ст.8 Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки стаж на підземних роботах не враховано у повному обсязі. 15.12.2021 року звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області за перерахунком пенсії відповідно до ст.8 Закону України №345. Разом із відповідною заявою надано довідку про підтвердження пільгового стажу від 30.06.2014 року №159/о, видану Шостим воєнізованим гірничорятувальним загоном. Водночас, рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2021 року № 71 в перерахунку пенсії відмовлено, оскільки довідка від 30.06.2014 року №159/о видана підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, потребує зустрічної перевірки, яку неможливо провести.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.12.2021 №71 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, як такого що дає йому право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періодів роботи ОСОБА_1 з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, 05.07.1993 року по 08.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, як такого що дає йому право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періоди його роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, 05.07.1993 року по 08.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року, у зв`язку із чим здійснити перерахунок його пенсії у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково по одному року, відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з часу призначення пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам діючого законодавства та підлягає скасуванню. Зазначає, що для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21.08.1992 року. Підставою для зарахування пільгового стажу роботи після 21.08.1992 року є наказ по підприємству, організації про результати атестації робочих місць. Основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умови праці є наказ по підприємству, організації. У зв`язку з тим, що у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідна уточнююча довідка підприємства. Для перерахунку пенсії позивач надав довідку, видану «Шостим воєнізованим гірничорятувальним загоном» від 30.06.2014 року №159/о, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 місто Торез віднесено до переліку населених пунктів, на території непідконтрольній українській владі, а тому таку довідку не можливо врахувати.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 12.07.2021 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10-13, 24).

Відповідно до розрахунку стажу позивача періоди роботи з 01.04.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року зараховані до пільгового стажу за Списком №1, визначено стаж за Списком №1 всього 11 років 01 місяць 15 днів (а.с. 25-26).

15.12.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії. До заяви додано довідку від 30.06.2014 року №159/о про підтвердження пільгового стажу роботи у воєнізованій аварійно-рятувальній службі за професією респіраторника, що передбачена Списком № 1 розділ І підрозділ 5 позиція 1.5а Постанови КМУ від 16.01.2003 року №36 за період з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року (а.с. 19, 23).

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2021 року №71 позивачу у перерахунку пенсії за ст.42 Закону №1058 відмовлено у зв`язку з тим, що довідка №159/о від 30.06.2014 року видана підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, з порушенням вимог Порядку №637 від 12.08.1993 року, потребує зустрічної звірки, яку наразі неможливо провести (а.с.27).

ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 19.01.2022 року №0800-0215-8/5280 повідомив позивача про результати розгляду його заяви та прийняте ГУ ПФУ в Донецькій області рішення від 16.12.2021 року (а.с.20-21).

Не погодившись з рішенням та діями пенсійних органів, позивач оскаржив таке рішення та дії відповідачів до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що документи надані позивачем до заяви за призначенням пенсії, а саме: довідки від 30.06.2014 року №159/о та від 07.06.2021 року №02/56 мали бути враховані органами Пенсійного фонду України при зарахуванні стажу та обчисленні розміру пенсії. Оскільки, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, необхідно зобов`язати зарахувати позивачу до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, як такого що дає йому право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періоди роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, 05.07.1993 року по 08.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року, у зв`язку із чим здійснити перерахунок пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково по одному року, відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», перерахувавши розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із урахуванням різниці, яка вже виплачена.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058).

Відповідно до положень ст.5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами ст.114 Закону №1058 визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Правилами п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058 встановлено: на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 12.07.2021 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10-13, 24).

Відповідно до розрахунку стажу позивача періоди роботи з 01.04.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року зараховані до пільгового стажу за Списком №1, визначено стаж за Списком №1 всього 11 років 01 місяць 15 днів (а.с. 25-26).

Частиною 1 статті 44 Закону України №1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1).

15.12.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії. До заяви додано довідку від 30.06.2014 року №159/о про підтвердження пільгового стажу роботи у воєнізованій аварійно-рятувальній службі за професією респіраторника, що передбачена Списком № 1 розділ І підрозділ 5 позиція 1.5а Постанови КМУ від 16.01.2003 року №36 за період з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року (а.с. 19, 23).

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2021 року №71 позивачу у перерахунку пенсії за ст.42 Закону №1058 відмовлено у зв`язку з тим, що довідка №159/о від 30.06.2014 року видана підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, з порушенням вимог Порядку №637 від 12.08.1993 року, потребує зустрічної звірки, яку наразі неможливо провести (а.с.27).

З вказаного рішення пенсійного органу вбачається, що ОСОБА_1 звернувся 15.12.2021 року із заявою про перерахунок пенсії за статтею 42 Закону №1058, з наданням лише довідки Шостого воєнізованого гірничорятувального загону від 30.06.2014 року №159/о про підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №1 за період з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року.

Відмови в зарахуванні будь-яких інших періодів роботи оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2021 року №71 не містить.

ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 19.01.2022 року №0800-0215-8/5280 повідомив позивача про результати розгляду його заяви та прийняте ГУ ПФУ в Донецькій області рішення від 16.12.2021 року (а.с.20-21).

З наведених документів вбачається, що заява позивача від 15.12.2021 року не містила прохання та документів щодо зарахування до Списку №1 періодів роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року, будь-яких рішень пенсійними органами з цього приводу (в тому числі про відмову в зарахуванні вказаних періодів) за заявою ОСОБА_1 від 15.12.2021 року не приймалось.

До того ж, як зазначалось вище, згідно розрахунку стажу позивача період роботи з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року був зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1 (а.с. 25-26).

Відповідно до частин 1 та статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2021 року №71 права чи інтереси ОСОБА_1 в частині зарахування до Списку №1 періодів роботи з 08.01.1991 року по 27.06.1993 року, з 17.03.2012 року по 31.07.2014 року не порушені, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно врахування довідки Шостого воєнізованого гірничорятувального загону від 30.06.2014 року №159/о про підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №1 за період з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року при перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі по тексту - Порядок №383).

Відповідно пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом 2 цього Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 1 Порядку №637 також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 останній в період з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року працював за професією респіраторника (а.с. 14-18).

Разом із заявою про перерахунок пенсії від 15.12.2021 року позивач надав довідку Шостого воєнізованого гірничорятувального загону від 30.06.2014 року №159/о, якою підтверджено період пільгового стажу роботи у воєнізованій аварійно-рятувальній службі з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року за професією респіраторника. У вказаний період працював на посаді, яка відноситься до Списку №1 розділ 1 підрозділ 5, що дає право на пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджених постановою КМУ від 16.01.2003 року №36 (а.с. 19).

Колегія суддів зазначає, що довідка від 30.06.2014 року № 159/о, на підставі якої відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку, містить усі обов`язкові реквізити та відповідають вимогам п. 20 Постанови № 637.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка позивача та довідки від 07.06.2022 року № 02/56, від 30.06.2014 року № 159/о містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією відповідачем садам першої та апеляційної інстанції не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Стосовно доводів апелянта, що підприємство, яке видало зазначені довідки знаходиться на території, непідконтрольній Україні, перевірка наявності первинних документів на цей час неможлива, а тому і підстави для їх врахування для обчислення пенсії відсутні, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах.

Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону №1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», в якому у 1971році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 року) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на 30.06.2014 року (дату видачі довідки №159/о) підприємство, яке видало довідку, знаходилось на території підконтрольній українській владі, що спростовує доводи відповідача.

Так апелянт зазначає, що довідку видану «Шостим воєнізованим гірничорятувальним загоном» 30.06.2014 року, який розташований за адресою: м. Торез, вул.Гагаріна, 153. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 місто Торез віднесено до переліку населених пунктів, на території непідконтрольній українській владі.

Тобто, станом на 30.06.2014 року (до прийняття постанови КМУ) місто Торез знаходилось на території підконтрольній українській владі.

Отже, з огляду на вище викладене, а також беручи до уваги те, що подана позивачем довідка містить усі необхідні відомості для вирішення спірного питання щодо зарахування до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та не суперечать записам у трудовій книжки позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави її не враховувати.

Враховуючи вище наведене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка та подані позивачем довідки та накази містять усі необхідні відомості про пільговий характер праці позивача у період з 05.07.1993 року по 08.12.2010 року, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2021 року №71 належить скасуванню.

Колегія суддів наголошує, що відповідачем не здійснено перерахунок пенсії позивача, заява позивача від 15.12.2021 року фактично не розглядалась.

Судовому захисту в адміністративних справах підлягають фактично порушені права, свободи та інтереси особи, а не ті, що ймовірно на думку певної особи можуть бути порушені в майбутньому.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за відсутності рішення органу по зверненню, за відсутністю фактично самого розгляду звернення, суд не вправі підміняти собою такий орган і самостійно розглядати звернення без будь-якої правової підстави.

Позовні вимоги щодо обчислення пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є передчасними без урахування пенсійним органом спірного періоду, оскільки повноваження стосовно розгляду звернень про перерахунок пенсії покладені законодавством на відповідачів. Суд надає лише оцінку правомірності дій та рішень відповідача стосовно результату розгляду звернення.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, в той самий час позивачу не відмовлено в обчисленні пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», звернення не розглянуто, не відомо чи будуть права позивача порушені в майбутньому чи ні, чи взагалі йому буде потрібний захист чи ні. Суд не може на власний розсуд вигадувати порушення від яких потрібно захистити позивача. Право позивача не порушено.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно порушені у майбутньому, зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню, як передчасні.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому з урахуванням наведеного та відповідно до частини 2 статті 9 КАС України апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2021 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

З урахуванням викладених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи, суд першої інстанції не врахував вказаних вище обставин та положень законодавства, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року в адміністративній справі №280/3149/22 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року в адміністративній справі № 280/3149/22 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.12.2021 року №71.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2021 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак