Справа № 464/4151/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 464/4151/22 пров. № А/857/15159/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кушик Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 464/4151/22 за адміністративним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
суддя у І інстанціїСподарик Н.І.
дата складання повного тексту ухвали17.10.2022
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Інспекція державного архітектурного-будівельного контролю звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ЛВ03 від 03 червня 2014 року на об`єкт будівництва Будівництво торгового комплексу зі знесенням будівлі кафе на АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити відповідачу ОСОБА_1 та третім особам виконувати будівельні роботи з нового будівництва, реконструкції та капітального ремонту на об`єкті будівництва Будівництво торгового комплексу зі знесенням будівлі кафе на АДРЕСА_1 та заборонити органам державного архітектурно-будівельного контролю вчиняти дії щодо реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, повідомлень про початок виконання будівельних робіт, видачі дозволів на початок виконання будівельних робіт, видачі дозволів на початок виконання будівельних робіт та сертифікатів про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року адміністративну справу передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року заяву про забезпечення позову передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову у вказаній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю подано адміністративний позов до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації. Підставою для подання такого адміністративного позову стало те, що Інспекцією було встановлено, що ОСОБА_1 здійснюється будівництво об`єкта Будівництво торгового комплексу зі знесенням будівлі кафе на АДРЕСА_1 (коригування) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту. Станом на момент подачі даної заяви будівельні роботи на об`єкті будівництва не завершено.

Вказує, що рішенням виконавчого комітету від 30.08.2022 N 758 Про заходи безпеки навколо території ЗСШ №98, скасовано наказ директора департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.07.2013 N 197 Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво громадянином ОСОБА_1 торгового комплексу на АДРЕСА_1 зі знесенням будівлі кафе.

Просить суд апеляційної інстанції урахувати, що наявна у відповідача декларація про початок виконання будівельних робіт №ЛВ03 від 03.06.2014 до ухвалення та набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вважається чинною та надає ОСОБА_1 право здійснити реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва та подавати до органу державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову. Крім того просить суд урахувати, що об`єкт будівництва знаходиться у безпосередній близькості до загальноосвітнього навчального закладу, а його фасадна частина будівлі виконана в порушення проектної документації із скла та розташована поблизу шляхів евакуації з укриття школи, що створює загрозу для відвідувачів вказаного закладу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити вказану ухвалу суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені за допомогою електронних засобів зв`язку, шляхом надіслання повістки та ухвал на їх електронні адреси.

В судовому засіданні представник позивача Кіндратів С.І. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Левкович Т.В. в судовому засіданні надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того заявником не наведено у заяві про забезпечення позову підстав та не подано жодних доказів і того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача, а посилання на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних для позивача наслідків, є лише його суб`єктивними судженнями, припущеннями. В той же час судове рішення, яким є і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, не може ґрунтуватись на припущеннях.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Частиною 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2)забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4)забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Враховуючи наведене, інститут забезпечення адміністративного позову стосується вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт № ЛВ03 від 03 червня 2014 року на об`єкт будівництва Будівництво торгового комплексу зі знесенням будівлі кафе на проспекті Червоної Калини, 109 у м. Львові.

Заявляючи клопотання про забезпечення позову, позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача до ухвалення рішення у цій справі.

Проте, рішення суду за такими позовами про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт не потребують виконання. Їх значення полягає лише у констатації факту правомірності оскаржуваної декларації і позбавлення її правових наслідків шляхом скасування.

Тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що фасадна частина будівлі на час звернення позивача з даним позовом є виконаною і наявність вже існуючої фасадної частини будівлі створює небезпеку для життя та здоров`я відвідувачів загальноосвітнього закладу, однак на підтвердження своїх доводів не надає жодних достовірних доказів та не зазначає, як заявлені ним заходи забезпечення позову будуть сприяти усуненню небезпеки для життя та здоров`я відвідувачів по відношенню до існуючої фасадної частини будівлі.

Відносно ж заявленого до застосування заходу забезпечення позову з приводу заборони органам державного архітектурно-будівельного контролю вчиняти дії щодо реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, повідомлень про початок виконання будівельних робіт, видачі дозволів на початок виконання будівельних робіт, видачі дозволів на початок виконання будівельних робіт та сертифікатів про готовність об`єкта до експлуатації , то колегія суддів погоджується з доводами позивача проте, що зазначений захід забезпечення позовної заяви не знаходиться у взаємозв`язку із предметом заявленого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України та правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 11.01.2022 року у справі №640/18852/21, від 16.12.2020 року у справі №640/6840/20, від 25.04.2019 року у справі №826/10936/18, відсутність зв`язку із заходом забезпечення позову із предметом (позовними вимогами) такого є недопустимо.

Судом ураховано, що позивач є виконавчим органом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради та є таким, що входить до системи органів державного архітектурно-будівельного контролю. Отож, заявлене клопотання стосується заборони органам державно- будівельного контролю вчиняти дії, що відносяться до їх компетенції та повноважень, що не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 464/4151/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 08 грудня 2022 року