Справа № 200/4388/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року Справа№200/4388/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: Україна, 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 24 від 15.08.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: Україна, 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , до пільгового страхового стажу за вислугу років періоди роботи з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року на посаді учень машиніста підземних установок з оплатою за тарифною ставкою учня машиніста підземних установок за Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1010100а на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 162 від 11.03.1994 року, п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з 14.11.2001 року по 01.01.2002 року за професією, посадою: учень машиніста підземних установок дільниці КТ-1 з оплатою за тарифною ставкою учня машиніста підземних установок, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1010100а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 162 від 11.03.1994 року, п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з 02.01.2002 року по 29.11.2006 року за посадою: машиніст підземних установок дільниці КТ-1, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1010100а, Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 162 від 11.03.1994 року, постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхувантарифною ставкою учня машиніста підземних установок, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1010100а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 162 від 11.03.1994 року, п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з 02.01.2002 року по 29.11.2006 року за посадою: машиніст підземних установок дільниці КТ-1, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1010100а, Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" № 162 від 11.03.1994 року, постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з 30.11.2006 року по 29.01.2007 року за посадою: учень гірника очисного забою дільниці № 1 з оплатою за тарифною ставкою учня гірника очисного забою, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 11.1а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; з 30.01.2007 року по 06.12.2011 року за посадою: гірник очисного забою дільниці № 3, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 11.1а, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: Україна, 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , про призначення пенсії на пільгових умовах.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 15.08.2022 року відповідачем було прийнято рішення № 24, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Як зазначається у позовній заяві, при розгляді заяви позивача від 07.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнятті відповідного рішення від 15.08.2022 року № 24 до пільгового стажу позивача не були зараховані наступні періоди роботи: з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року на посаді учня машиніста підземних установок; з 14.11.2001 року по 01.01.2002 року на посаді учня машиніста підземних установок дільниці КТ-1; з 02.01.2002 року по 29.11.2006 року на посаді машиніста підземних установок дільниці КТ-1; з 30.11.2006 року по 29.01.2007 року на посаді учня гірника очисного забою дільниці № 1; з 30.01.2007 року по 06.12.2011 року на посаді гірника очисного забою дільниці № 3; з 06.02.2012 року по 20.12.2012 року на посаді гірника очисного забою дільниці; з 21.02.2012 року по 24.03.2022 року на посаді гірника очисного забою дільниці КТ-7.

Із зазначеним вище рішенням позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до його пільгового стажу роботи вказаних періодів.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що оскаржуване рішення № 24 від 15.08.2022 року щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є законним та обґрунтованим.

Так, у наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах його страховий стаж становив 23 роки 2 місяці 24 дні, пільговий стаж - 23 роки 11 місяців 21 день (у тому числі на підземних провідних професіях - 15 років 1 місяць 20 днів).

До пільгового стажу позивача, як вказує відповідач, зараховано усі період його роботи.

Отже, на переконання відповідача, оскільки на дату звернення у позивача відсутній передбачений законодавством пільговий стаж, позивач не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Серед іншого, у наданому до суду відзиві на позов відповідачем також зазначається, що позовні вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію пред`явлені неналежному відповідачу, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області лише здійснювало розгляд заяви позивача про призначення пенсії, тоді як питання щодо призначення пенсії мають вирішуватися пенсійним органом за місцем проживання позивача, тобто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4388/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

07.08.2022 року позивачем, за допомогою вебпорталу електронних послуг, було подано заяву (разом з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

15.08.2022 року за наслідками розгляду поданої позивачем заяви відповідачем було прийнято рішення № 24, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Як видно з цього рішення, до страхового стажу позивача зараховано усі періоди.

До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи позивача відповідно до довідки № 420 від 07.07.2022 року, оскільки запис з 05.11.2001 року по 06.09.2001 року про початок та кінець роботи внесено не у хронологічному порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом приписів ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 24 від 15.08.2022 року, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" (далі - Постанова КМУ № 202).

До розд. І "Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт" Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 11.07.2001 року стосовно спірних періодів наявні такі записи:

- № 4: 05.11.2001 року - 12.11.2001 року - заняття у навчальному пункті;

- № 5: 14.11.2001 року - прийнятий учнем машиніста підземних установок;

- № 6: 02.01.2002 року - переведено машиністом підземних установок 3 р. підземним з повним робочим днем у шахті;

- № 7: 30.11.2006 року - переведено учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті;

- № 8: 30.01.2007 року - переведено гірником очисного забою 4 р. підземним з повним робочим днем у шахті;

- № 9 - № 10: відмітки щодо реорганізації підприємства;

- № 11: 30.01.2007 року - переведено гірником очисного забою 5 р. підземним з повним робочим днем у шахті;

- № 12: відмітка щодо реорганізації підприємства;

- № 13: 06.12.2011 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням;

- № 14: 06.02.2012 року - прийнятий гірником очисного забою підземним 5 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 15: 09.05.2018 року - переведено гірником очисного забою 4 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 16: відмітка щодо реорганізації підприємства;

- № 17: 14.11.2018 року - переведено гірником очисного забою 5 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 18: 01.04.2020 року - переведено гірником очисного забою 4 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 19: 18.09.2020 року - переведено гірником очисного забою 5 р. з повним робочим днем у шахті.

Записів щодо звільнення з останньої посади трудова книжка позивача не містить.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи за вказані вище періоди, які не мають дефектів їх вчинення.

З наданого до справи розрахунку стажу позивача (форма РС-право) відносно спірних періодів (з урахуванням змісту позовних вимог) судом установлено, що до пільгового стажу позивача зараховані наступні періоди:

- з 14.11.2001 року по 01.01.2002 року;

- з 02.01.2002 року по 29.11.2006 року;

- з 30.11.2006 року по 29.01.2007 року;

- з 06.02.2012 року по 20.12.2012 року;

- з 21.02.2012 року по 30.06.2014 року;

- з 06.07.2014 року по 31.07.2014 року;

- з 03.08.2014 року по 28.02.2022 року;

- з 02.03.2022 року по 24.03.2022 року.

Таким чином, позовні вимоги у частині зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача задоволенню не підлягають.

У той же час, як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), до пільгового стажу позивача (з урахуванням змісту позовних вимог) не зараховані наступні періоди:

- з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року;

- з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року;

- з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року.

Також до пільгового стажу позивача згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) не зараховано день 01.03.2022 року.

З приводу вказаних вище періодів, які не зараховані до пільгового стажу позивача, суд зазначає про таке.

Судом установлено, що наявні у трудовій книжці позивача відомості підтверджують, що позивач працював на посадах, які віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у періоди роботи з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року та з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року, а також у день роботи 01.03.2022 року.

При цьому записи у трудовій книжці, які стосуються цих періодів, містять відомості про характер праці (зокрема, на посаді "гірник очисного забою") та умови праці позивача на відповідній посаді ("повний робочий день у шахті"), тобто дані відомості підтверджують пільговий характер роботи позивача.

Суд зауважує, що відповідачем було зараховано до пільгового стажу позивача майже весь період роботи з 21.02.2012 року по 24.03.2022 року, крім 5 днів - з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року, 2 днів - з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року, та 1 дня - 01.03.2022 року, але жодних підстав для таких виключень відповідачем не наведено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року та з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року, а також у день роботи 01.03.2022 року.

Щодо періоду з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося, згідно з відомостями у трудовій книжці у період з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року позивач проходив заняття у навчальному пункті.

Отже, зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача потребує надання уточнюючої довідки щодо характеру та умов праці.

Згідно з довідкою № 420 від 07.07.2022 року, яка видана ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське", позивач працював повний робочий день на підземних роботах, зокрема:

"З 05.11.2001 по 12.11.2001 - навчальний пункт виконувались на виробництві гірничі роботи, введення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією, посадою: учень машиніста підземних установок".

Зазначений період не зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача у зв`язку з тим, що у довідці № 420 від 07.07.2022 року запис про початок і кінець роботи у цей період внесений не у хронологічному порядку, а саме - "з 05.11.2001 року по 06.09.2001 року".

Суд зауважує, що здійснений з метою підрахунку кількості років, днів та місяців запис "з 05.11.2001 року по 06.09.2001 року" у довідці № 420 від 07.07.2022 року не спростовує наведеного у цій же довідці запису "З 05.11.2001 по 12.11.2001 - навчальний пункт", тобто, наявні у даній довідці відомості, незважаючи на хронологічну помилку, дозволяють зробити висновок про те, що правильним є саме період з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року.

Крім того, наявні у довідці відомості підтверджують характер праці (зокрема, на посаді "учень машиніста підземних установок") та умови праці позивача на відповідній посаді ("повний робочий день на підземних роботах") у період з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року, тобто ці відомості підтверджують пільговий характер роботи позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що відповідачем при розгляді поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.08.2022 року і прийнятті оскаржуваного рішення від 15.08.2022 року № 24 безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року, з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року, з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року та день роботи 01.03.2022 року.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2022 року № 24 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, є протиправним і підлягає скасуванню.

У своїй позовній заяві позивач просить суд, зокрема, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте не зазначає дату заяви, яка має бути повторно розглянута.

Також у позовній заяві позивачем заявлено окремі вимоги щодо повторного розгляду його заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та про зарахування до його пільгового стажу певних періодів.

Суд зауважує на тому, що вимоги про повторний розгляд пенсійним органом заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та про зарахування до пільгового стажу тих чи інших періодів є взаємопов`язаними вимогами.

Тобто зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у даному разі обумовлено необхідністю зарахування до пільгового стажу позивача періодів, які не були зараховані при розгляді цієї заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, застосувавши положення ч. 2 ст. 9 та ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 24 від 15.08.2022 року стосовно відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 07.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року, з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року, з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року та дня роботи 01.03.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. (квитанція від 22.09.2022 року № 9058-7019-8994-6837 на суму 793,92 грн. та від 29.09.2022 року № 5599-4362-4813-8251 на суму 198,48 грн.).

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги, що були заявлені позивачем, до відповідача, внаслідок чого на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Також у позовній заяві позивач вказує, що у зв`язку з розглядом цієї справи ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, як зазначає позивач, між ним та Адвокатським Бюро "Молчанової Наталії" був укладений договір про надання правової допомоги № 07/07/22 від 28.07.2022 року та додаткова угода № 2 від 16.08.2022 року, відповідно до умов яких вартість послуг адвоката склала 12000,00 грн., які позивач сплатив частково у розмірі 10000,00 грн.

При цьому в позовній заяві позивач вказує, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 14000,00 грн.

У п.5 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати … на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом установлено, що між позивачем та Адвокатським Бюро "Молчанової Наталії" був укладений договір про надання правової допомоги № 07/07/22 від 28.07.2022 року.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 20.09.2022 року серії АН № 1077813, виданим Адвокатським бюро "Молчанової Наталії", на підставі договору про надання правової допомоги № 07/07/22 від 28.07.2022 року, правничу допомогу має надавати адвокат Молчанова Наталія Анатоліївна (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3538 від 07.03.2012 року), яка і є представником позивача у даній справі.

За умовами п. 4.2. зазначеного договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги складає 2000,00 грн. за годину роботи.

16.08.2022 року до вищевказаного договору сторонами було підписано додаткову угоду № 2, відповідно до п. 3 якої детально визначено обсяг послуг та визначено, що їх вартість становить 12000,00 грн.

Суд зауважує, що Закон України Про адвокатуру та адвокатську діяльність не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Закон України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Положення про форму та зміст розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року, та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 26.08.2022 року, позивачем сплачено Адвокатському бюро "Молчанової Наталії" 10000,00 грн.

Проте, за змістом п.1 ч.3 ст. 134 КАС України відшкодуванню підлягають не лише фактично понесені стороною витрати, а ті, що підлягають сплаті відповідною стороною.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Як було вказано вище, згідно з додатковою угодою від 16.08.2022 року до вищевказаного договору про надання правової допомоги, вартість послуг становить 12000,00 грн.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.ч. 6-7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд має право зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката виключно у випадку наявності про це клопотання від іншої сторони та не має права зменшувати таких витрат за власною ініціативою.

Схожу за суттю правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд зазначає, що у наданому до суду відзиві на позов чи у матеріалах будь-які клопотання з боку відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та та обгрунтування їх неспівмірності відсутні.

Враховуючи викладене, судові витрати у вигляді витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", Про адвокатуру та адвокатську діяльність, постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 24 від 15.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 07.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 05.11.2001 року по 12.11.2001 року, з 01.07.2014 року по 05.07.2014 року, з 01.08.2014 року по 02.08.2014 року та дня роботи 01.03.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складене 05 грудня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч