Справа № 826/3494/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2018 року № 826/3494/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі у складі головуючого судді Аблова Є.В., суддів: Григоровича П.О., Смолія І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства охорони здоров`я України (далі - відповідач), у якому просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на листи позивача № 1 та № 2 від 01.08.2016 та на скаргу від 05.10.2016 протиправною, а також визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання своєчасної проміжної відповіді на листи позивача № 1 та № 2 від 01.08.2016, в разі направлення запитів по деяких питаннях до інших органів, в компетенції яких вони можуть знаходитися.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 26.04.2017.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що 01.08.2016 позивач направив листи відповідачу, яке було отримано ним, однак залишено без відповіді, що є порушенням ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про інформацію». Також позивач не отримав відповіді на скаргу на дії посадових осіб відповідача щодо ненадання відповіді або проміжної відповіді на листи від 01.08.2016.

Відповідач надав заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідач надавав відповідь позивачу листом від 12.09.2016, а також звернувся до Інституту громадського здоров`я імені О.М. Марзєєва НАМН України з метою належного розгляду питань, викладених у листі позивача, і надав другу відповідь листом від 05.10.2016. На скаргу позивача від 05.10.2016 відповідачем була надана відповідь листом від 07.11.2016 про розгляд його попередніх листів.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України (у редакції, чинній на дату постановлення ухвали) суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 направив 01.08.2016 на адресу Міністерства охорони здоров`я України лист № 1 (вх.№К-11073 від 30.08.2016) щодо безпечності використання світлодіодних світильників і прожекторів в спортивних залах дитячо-юнацьких спортивних шкіл та професійно-технічних училищ та лист № 2 (вх.№К-11074 від 30.08.2016) щодо безпечності використання металопластикових вікон в спортивних залах дитячо-юнацьких спортивних шкіл та професійно-технічних училищ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були надані відповіді на зазначені листи. Так, листом від 12.09.2016 № 05.1-20-К-11073/9939-зв була надана відповідь на лист №1 від 01.08.2016, за змістом якої роз`яснено позивачу, що Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» будь-яка діяльність, технологія, продукція та сировина, проекти нормативних документів, реалізація (функціонування, використання) яких може шкідливо вплинути на здоров`я людини, а також діючі об`єкти та чинні нормативні документи у випадках, коли їх шкідливий вплив встановлено в процесі функціонування (використання) є об`єктом державної санітарно-епідеміологічної експертизи, а до компетенції Міністерства охорони здоров`я України не входить проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи та видачі за її результатами відповідних висновків. Також роз`яснено, що така експертиза може бути проведена Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, а також запропоновано звернутися до науково-дослідних установ санітарно-гігієнічного профілю.

На лист № 2 від 01.08.2016 відповідачем була надана відповідь листом від 05.10.2016 №05.1-14-К-11074/11033-зв, згідно з яким відповідач звертався до ДУ «Інституту громадського здоров`я імені О.М. Марзєєва НАМН України» з зазначеними у листі позивача питаннями, у зв`язку з чим до листа-відповіді долучена інформація щодо вимог до металоплатикових вікон, надана інститутом.

Також позивачем було направлено на адресу відповідача скаргу від 05.10.2016 (вх.№К-13098 від 19.10.2016), в якій позивач повідомляв про неотримання відповіді на листи №1 та №2 від 01.08.2016, просив провести службову перевірку щодо неналежного виконання своїх обов`язків виконавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме несвоєчасного наданням відповіді на листи позивача та несвоєчасної реєстрації зазначених листів, а також вжити заходів щодо надання відповідей.

На скаргу позивача від 05.10.2016 відповідачем була надана відповідь листом від 07.11.2016 №05.1-14-К-13098/12412-зв, в якому повідомлялося про надання відповіді за результатами розгляду попередніх звернень позивача з долученням додатків.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У частині 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Також у частині 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, листи позивача від 01.08.2016 № 1 та № 2 були зареєстровані в Міністерстві охорони здоров`я України 30.08.2016 (вх.№№ К-11073, К-11074), дати фактичного направлення зазначених листів позивачем та отримання відповідачем з матеріалів справи не вбачається, тому суд при оцінці доказів виходить з наявних на зазначених листах штампів відповідача про реєстрацію вхідної кореспонденції.

З матеріалів справи вбачається, що на лист №1 від 01.08.2016 відповідачем була надана відповідь листом від 12.09.2016 № 05.1-20-К-11073/9939-зв, а на лист № 2 від 01.08.2016 відповідачем була надана відповідь листом від 05.10.2016 №05.1-14-К-11074/11033-зв, однак відповідачем не надано доказів в підтвердження дати направлення вказаних листів, а також не доведено самого факту направлення їх позивачу. Також відповідачем не було надано доказів в підтвердження направлення листа від 07.11.2016 №05.1-14-К-13098/12412-зв у відповідь на скаргу від 05.10.2016.

У позові, який підписаний позивачем 04.03.2017, позивач зазначив про неотримання від відповідача відповідей на листи № 1 та № 2 від 01.08.2016, а також на скаргу від 05.10.2016.

У судовому засіданні 20.12.2017 позивач підтвердив, що не отримував зазначені вище листи відповідача та ознайомився з їх з містом лише під час розгляду справи в суді.

Зважаючи на відсутність доказів направлення відповідачем зазначених листів, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено належними доказами надання відповідей на листи позивача №1, № 2 від 01.08.2016 та скаргу позивача від 05.10.2016 у строки, передбачені частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо надання проміжної відповіді на листи позивача № 1 та № 2 від 01.08.2016 при направленні запитів для вирішення поставлених позивачем питань до інших компетентних органів, суд зазначає, що згідно з положеннями частини 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" у випадку неможливості надання відповіді на звернення в місячний термін керівництвом відповідного органу встановлюється необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. У зв`язку з цим, відповідач мав повідомити позивача про прийняття рішення щодо продовження терміну розгляду його звернень і надати відповідь позивачу не пізніше сорока п`яти днів, однак відповідач не надав доказів повідомлення позивача про продовження терміну розгляду його звернень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведених приписів, відповідач не довів факту направлення позивачу своєчасних відповідей на листи позивача.

За змістом частини першої статті 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, також, при вирішенні цієї справи оцінюючи бездіяльність відповідача, у тому числі, й перевіряв на дотримання критеріїв визначених частиною другою статті 2 КАС України. А саме, щодо: належної реалізації компетенції Відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на листи позивача № 1 та № 2 від 01.08.2016 та на скаргу від 05.10.2016 і щодо ненадання своєчасної проміжної відповіді на листи № 1 та № 2 від 01.08.2016. Разом з тим, оскільки відповідач не був зобов`язаний направляти запити до інших установ для вирішення питань, поставлених у листах позивача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судові витрати не розподіляються.

Керуючись положеннями статей 2, 72-77, 90, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання своєчасної відповіді на листи ОСОБА_1 № 1 та № 2 від 01.08.2016 та на скаргу від 05.10.2016 і щодо ненадання своєчасної проміжної відповіді на листи № 1 та № 2 від 01.08.2016.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Міністерство охорони здоров`я України (ідентифікаційний код 00012925, адреса: 01601, м. Київ, вул. М.Грушевского, 7)

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя Є.В. Аблов

Судді П.О. Григорович

І.В. Смолій