Справа № 380/11825/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року справа №380/11825/22

зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Дегтяренка О.О.,

представника відповідача Герасимюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області , місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №2111 від 29.07.2022 в частині застосування до дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП №1 Львівське РУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №403 о/с від 12.08.2022 Про особовий склад про звільнення позивача зі служби з поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію;

- зобов`язати начальника відповідача поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП №1 Львівське РУП №1 ГУ НП у Львівській області або на рівнозначній посаді в ГУ НП у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.08.2022 до дати фактичного поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі матеріалів службового розслідування безпідставно дійшов висновку про порушення позивачем службової дисципліни та вчинення вчинку, що підриває авторитет поліції. Підставою для призначення службового розслідування стали матеріали кримінального провадження №10000068, розпочатого 30.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 Кримінального кодексу України (вимагання і отримання неправомірної вигоди).

Вважає, що підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не було, оскільки наказ №2111 від 29.07.2022 не містить конкретних обставин, які б вказували на порушення службової дисципліни, а всі доводи ґрунтуються виключно на реєстрації щодо позивача кримінального провадження. Зазначає, що сам факт внесення відомостей до ЄРДР та оголошення йому підозри не може бути розцінений як дискредитація авторитету Національної поліції. Зазначає, що дії ОСОБА_2 щодо нього носили провокаційний характер через можливу помсту позивачу за виконання службових обов`язків. Жодних протиправних дій щодо вимагання та одержання хабара від ОСОБА_2 позивач не вчиняв.

Крім того, в оскарженому наказі безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем вимог статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, яке полягає в тому, що при розгляді матеріалів ЄО №6139 від 29.04.2022 за зверненням ОСОБА_3 , ЄО №6005 від 28.04.2022 за зверненням ОСОБА_4 , ЄО №6278 від 01.05.2022 за зверненням ОСОБА_5 , ЄО №3052 від 15.02.2022 за зверненням ОСОБА_6 не провів повної та об`єктивної перевірки, а прийняв необґрунтовані рішення про списування матеріалів висновком до справи. Зазначає, що в наказі не зазначено, як саме мав діяти позивач та чому перевірка вважається неповною.

Також звертає увагу на формальні недоліки оскарженого наказу, а саме не зазначення складу дисциплінарної комісії, яка проводила службове розслідування. Зазначає, зокрема про позбавлення його права надавати матеріали та пояснення на свій захист, права ознайомлення з результатами службового розслідування, права користування правничою допомогою, не запрошення на засідання дисциплінарної комісії.

Звертає увагу на те, що звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

06.10.20222 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що позивач допустив порушення службової дисципліни, яке полягає у вимаганні та отриманні ним неправомірної вигоди у розмірі 20000грн від громадянина ОСОБА_2 за сприяння у вирішенні питання щодо пом`якшення покарання останнього у суді за вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Наголошує також на тому, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, врегульованими різними нормативно-правовими актами.

30.11.2022 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він звертає увагу на те, що за матеріалами ЄО №6139 від 29.04.2022 за зверненням ОСОБА_3 , ЄО №6005 від 28.04.2022 за зверненням ОСОБА_4 , ЄО №6278 від 01.05.2022 за зверненням ОСОБА_5 , ЄО №3052 від 15.02.2022 за зверненням ОСОБА_6 жодних інших процесуальних рішень не приймалось, такі не оскаржувались.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 05.09.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 24.10.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Заходи забезпечення позову у справі не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 займав посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області.

14.07.2022 ОСОБА_1 затриманий у порядку 208 КПК України. На момент затримання позивач перебував у форменому одязі та без вогнепальної зброї.

Наказом ГУНП від 15.07.2022 № 1940 призначене службове розслідування у формі письмового провадження, за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області.

15.07.2022 слідчим Першого відділу ТУ ДБР у рамках кримінального провадження №10000068, розпочатого 30.06.2022 повідомлено про підозру дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 за частиною 3 статті 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженого на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/5077/22 ОСОБА_1 відсторонено від посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області на строк 2 місяці.

Під час службового розслідування встановлено, що 14.07.2022 до ГУНП у Львівській області надійшла інформація про те, що у АДРЕСА_2 працівниками ТУ ДБР у межах кримінального провадження №0000068, розпочатого 30.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 КК України, затримано дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за фактом вимагання і отримання неправомірної вигоди у гр. ОСОБА_2 в сумі 20000грн за сприяння у вирішенні питання щодо пом`якшення покарання останнього у суді за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України. Грошові кошти у сумі 20000грн вилучені на місці події працівниками ТУ ДБР, розташованого у м.Львові.

В рамках вказаного кримінального провадження задокументований факт вимагання та отримання дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 неправомірної вигоди у гр. ОСОБА_2 в сумі 20000грн за сприяння у вирішенні питання щодо пом`якшення покарання останнього у суді за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Позивача затримано у порядку статті 208 КПК України.

15.07.2022 слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, в рамках кримінального провадження №0000068, повідомлено про підозру старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, що виразилось в одержанні неправомірної вигоди у сумі 20000 грн у громадянина ОСОБА_2 за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Опитаний у ході службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_1 факт отримання неправомірної вигоди заперечив.

У ході службового розслідування опитано заступника начальника СП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_7 , начальника сектору превенції ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_8 , заступника начальника СП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_9 , начальника ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_10 , начальника відділу превенції ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_11 , заступника начальника ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_12 , які повідомили, що за час проходження служби з позивачем неодноразово проводились бесіди на рахунок недопущення порушень службової та транспортної дисципліни, законності при прийнятті рішень, антикорупційного законодавства. 14.07.2022 вказані посадові особи отримали інформацію про затримання позивача працівниками ТУ ДБР в рамках кримінального провадження №0000068 за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_2

27.07.2022 начальник ГУНП у Львівській області затвердив висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, зокрема старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

У пункті 3 висновку встановлено, що за грубе порушення службової дисципліни, зокрема скоєння вчинку, який підриває та дискредитує авторитет поліції, вимог статті 22 та частини 1 статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», частин 1,2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 1, 5 пункту 1 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, абзацу 1 розділу 2 Посадових інструкцій дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції№1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118841), застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 29.07.2022 №2111 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції відділу поліції №1 Львівського РУП ГУНП за грубе порушення службової дисципліни, зокрема скоєння вчинку, який підриває та дискредитує авторитет поліції, вимог статті 22 та частини 1 статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», частин 1,2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 1, 5 пункту 1 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, абзацу 1 розділу 2 Посадових інструкцій дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції№1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118841), застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Вказаний наказ мотивований тим, що позивач як працівник поліції відповідно до повноважень, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України Про Національну поліцію і посадовою інструкцією, повинен запобігати вчиненню правопорушень, однак сам 14.07.2022 отримав від громадянина ОСОБА_2 неправомірну вигоду у розмірі 20000грн, тобто вчинив дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції.

Поряд з тим, в порушення вимог статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, при розгляді матеріалів ЄО №6139 від 29.04.2022 за зверненням ОСОБА_3 , ЄО №6005 від 28.04.2022 за зверненням ОСОБА_4 , ЄО №6278 від 01.05.2022 за зверненням ОСОБА_5 , ЄО №3052 від 15.02.2022 за зверненням ОСОБА_6 не провів повної та об`єктивної перевірки, а прийняв необґрунтовані рішення про списання матеріалів висновком до справи.

Наказом ГУ НП у Львівській області №403 о/с від 12.08.2022 о/с Про особовий склад відповідно до Закону України Про Національну поліцію позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Вважаючи звільнення зі служби в поліції протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згаданим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 вказаного Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Частиною 2 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Частиною 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно з частиною 1 статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно із згаданим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами 1, 2, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1)надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України Про запобігання корупції особам, зазначеним в підпункті з (поліцейські) пункту 1 частини 1 статті 3 згаданого Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної виголи (грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав) для себе чи інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України Про запобігання корупції особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Відповідно частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також згаданими Правилами.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Згідно з абзацом 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України.

Необхідно звернути увагу на те, що зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Згідно з статею 14 Дисциплінарного статуту обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З урахуванням положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до такого виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі №804/1831/16.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі Ringvold v. Norway, заява № 34964/97).

Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №804/6242/17, від 22.10.2020 у справі № 826/3499/18, від 17.03.2020 у справі №818/235/17, від 06.02.2020 у справі №300/1406/19, від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №9901/918/18, від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 02.10.2018 у справі № 9901/454/18 (П/9901/454/18), від 13.06.2018 у справі №800/395/17, від 22.01.2019 у справі № 800/454/17 (П/9901/141/18).

Таким чином, дисциплінарна комісія відповідача не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_1 , яке здійснюється в межах кримінального провадження, а лише перевірила, викладені у матеріалах службового розслідування відомості, на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів Національної поліції та наявності в описаних позивача діях складу дисциплінарного проступку.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , хоч і прийнято на підставі відомостей згідно з матеріалами кримінального провадження, розпочатого відносно нього за частиною 3 статті 369-2 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Тобто суд в межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Суд зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Подібна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.05.2019 у справі №815/2658/17.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що під час службового розслідування відповідач фактично оцінював докази в рамках кримінального провадження, подані на підтвердження винуватості позивача у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за дії, що виразились у вчиненні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у вчиненні злочину є компетенцією суду, який розглядає притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із відкриттям кримінального провадження та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №805/623/16-а.

Окрім вказаного, як встановлено матеріалами службового розслідування, підставою для накладення дисциплінарного стягнення став не лише задокументований факт вимагання та отримання неправомірної вигоди, але й бездіяльність у зв`язку неповідомленням про можливе надходження неправомірної вигоди та не реагування на вказану подію згідно з вимогами положень статті 24 Закону України Про запобігання корупції, пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію.

Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Подібний за змістом висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №810/2073/16, від 14.07.2022 у справі №520/1795/19, від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а, від 19.05.2022 у справі №480/4079/18, від 12.05.2022 у справі №260/1/19.

Щодо порушення позивачем порядку розгляду матеріалів ЄО №6139 від 29.04.2022 за зверненням ОСОБА_3 , ЄО №6005 від 28.04.2022 за зверненням ОСОБА_4 , ЄО №6278 від 01.05.2022 за зверненням ОСОБА_5 , ЄО №3052 від 15.02.2022 за зверненням ОСОБА_6 , суд встановив таке.

Відповідно до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» матеріали ЄО №6139 від 29.04.2022 за зверненням ОСОБА_3 , ЄО №6005 від 28.04.2022 за зверненням ОСОБА_4 , ЄО №6278 від 01.05.2022 за зверненням ОСОБА_5 , ЄО №3052 від 15.02.2022 за зверненням ОСОБА_6 доручені на виконання дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою «Про вивчення службової діяльності М.Митка», складеною членом дисциплінарної комісії інспектором ВДОП УПД ГУНП у Львівській області капітаном поліції І.Пономарьовою, за результатом вибіркового дослідження матеріалів встановлено факт не проведення позивачем повної та об`єктивної перевірки та прийняття необґрунтованих рішень про списування матеріалів висновком до справи.

Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджений наказом МВС України від 15.11.2017 №930 (далі Порядок №930).

Пунктами 2, 3 розділу ІV Порядку №930 передбачено, що безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Суд враховує, що попри висновки службового розслідування про непроведення позивачем повної та об`єктивної перевірки за матеріалами ЄО №6139 від 29.04.2022, ЄО №6005 від 28.04.2022, ЄО №6278 від 01.05.2022, ЄО №3052 від 15.02.2022, відповідачем не додано доказів щодо наявності скарг громадян на прийняті позивачем рішення у межах згаданих матеріалів ЄО, скасування прийнятих позивачем рішень та прийняття нових, спрямованих на поновлення порушених прав громадян.

Суд також зазначає, що відповідач не обґрунтував, на яких підставах член дисциплінарної комісії ОСОБА_13 здійснила вибіркову перевірку матеріалів ЄО і, не маючи контрольних повноважень щодо позивача та не будучи керівником позивача, встановила порушення ним статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930.

Також відповідач в ході розгляді справи посилається на лист ГУНП у Львівській області від 11.11.2022 №1005/87/01-2022, у якому стверджує, що довідка про вивчення службової діяльності ОСОБА_1 , складалась з метою встановлення обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність поліцейського стосовно якого проводилось службове розслідування. В цьому контексті суд зазначає, що член дисциплінарної комісії І. Пономарьова брала до уваги лише ті вибіркові матеріали ЄО, які свідчили про наявність обставин, які обтяжують відповідальність позивача. При цьому, у згаданій довідці немає відомостей щодо загальної кількості матеріалів ЄО, розглянутих позивачем за певний проміжок часу, та не надано узагальненої оцінки роботи позивача щодо розгляду матеріалів ЄО, що відповідно не давало можливості в повній мірі оцінити роботу позивача та об`єктивно визначити наявність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Таким чином, суд висновує про недоведеність відповідачем аргументів в частині порушення позивачем статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930.

Суд відхиляє доводи позивача про протиправне незазначення відповідачем в оскаржених наказах складу дисциплінарної комісії, яка проводила службове розслідування. Згідно з відповіддю ГУ НП у Львівській області від 11.11.2022 №1003/67/01-2022 склад дисциплінарної комісії не вказувався, оскільки така вимога Дисциплінарним статутом не передбачена, а також згідно з пунктом 15 розділу ІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, повноваження дисциплінарної комісії припиняються в день затвердження висновку службового розслідування. Крім цього, дисциплінарна комісія в умовах воєнного часу проводить службові розслідування в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування позивач 15.07.2022 надавав особисті пояснення у службовому кабінеті слідчого Територіального управління ДБР у м.Львові з особистої згоди та в присутності адвоката, що не заперечується позивачем, а також підтверджується також відповіддю ГУ НП у Львівській області від 11.11.2022 №1003/67/01-2022.

Крім того, згідно з відповіддю ГУ НП у Львівській області від 17.11.2022 №1021/67/01-2022 в рамках проведення службового розслідування від ОСОБА_1 чи його представників не надходило жодних запитів щодо ознайомлення з висновками службового розслідування за допомогою технічних засобів, скарг на рішення, дії чи бездіяльність дисциплінарної комісії, вимог про надання йому правничої допомоги. Доказів протилежного позивач не надав.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача про позбавлення його права надавати матеріали та пояснення на свій захист, права ознайомлення з результатами службового розслідування, права користування правничою допомогою, не запрошення на засідання дисциплінарної комісії.

Суд також відхиляє доводи позивача про безпідставність звільнення, оскільки на підставі ухвали слідчого судді від 20.07.2022 у справі №463/5077/22 його відсторонено від посади. Суд в цьому контексті враховує, що відсторонення позивача від посади застосоване в межах процедури кримінально-правового переслідування особи, і разом з тим, немає нормативної заборони на притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення нею дисциплінарного проступку.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження №10000068, а саме: вимагання та отримання неправомірної вигоди.

З огляду на сукупність встановлених фактичних обставин, висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, виходячи із вимог національного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд висновує, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України відбулось на підставі та у спосіб, передбачених чинним законодавством, а тому оскаржені накази є правомірними.

У зв`язку тим, що суд не знайшов правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів, на підставі яких позивача звільнено зі служби в поліції, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 12 грудня 2022 року.

Суддя А.Г. Гулик