Справа № 212/8566/21
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/8566/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Рукси Романа Євгенійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.09.2021 року серії ЕАО №4762565, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАО №4762565 від 12.09.2021 року, винесену відповідачем про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що 12.09.2021 року відповідачем відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Згідно даної постанови, 12.09.2021 року, о 12 год. 23 хв., по бульв. Маршала Василевського, 17 в м. Кривий Ріг, він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України. За вказане порушення на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. Позивач із даною постановою не згоден, зазначає, що згідно постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2021 року на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Не погоджуючись із даною постановою його захисником було подано апеляційну скаргу. Участь у судових засіданнях особисто він не приймав, його захисник неодноразово повідомляв про перенесення слухання справи на іншу дату, тому про те, що Дніпровський апеляційний суд залишив без змін постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2021 року та вона набрала законної сили йому відомо не було. У зв`язку з чим, вважає, що у нього не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП належить скасувати.

30.12.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити, оскільки спірна постанова є правомірною. Так, ним, під час патрулювання, на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 217030» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням позивача та як з`ясувалось під час зупинки та спілкування із водієм, останній позбавлений права керування транспортним засобом за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2021 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України. Після зупинки транспортного засобу, відповідач підійшов, представився згідно п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки. Після чого він попросив пред`явити водійське посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб, та під час перевірки виявилось, що водій позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2021 року. Відповідач ознайомив позивача з його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду справи. Після з`ясування усіх фактичних даних, було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та відносно позивача винесено постанову та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. Відповідач також зазначив, що згідно відомостей з офіційного сайту Єдиний реєстр судових рішень наявна постанова Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2021 року на яку позивачем подано апеляційну скаргу. При цьому, у постанові Дніпровського апеляційного суду зазначено, що позивач та його захисник повідомлялись про судове засідання, до суду не з`явились. Отже, ОСОБА_1 була забезпечена можливість реалізувати процесуальні права. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що постанову винесено відповідно до вимог законодавства, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

04.10.2022 року зазначений позов згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату суду від 04.10.2022 року у зв`язку з перебуванням судді Чернової Н.В. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, надійшов у провадження судді Попова В.В.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Так, згідно спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4762565 від 12.09.2022 року, позивач 12.09.2021 року, о 12 год. 23 хв. по бульв. Маршала Василевського, 17 в м. Кривий Ріг, керував транспортним засобом «ВАЗ 217030-114-01», н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.2.2021 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АЕ00036.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, судом було досліджено носій відеоінформації, наданий відповідачем у якості доказу на підтвердження заперечень проти позову. З відтвореного відеозапису з відеореєстратора в патрульному автомобілі, який працював у період часу, коли було виявлено адміністративне правопорушення, вбачається рух автомобіля під керуванням позивача. В подальшому, після зупинки автомобіля та пред`явлення водієм посвідчення на право керування транспортним засобом та перевірки його відповідачем згідно баз даних Патрульної поліції, було виявлено, що ОСОБА_1 за рішенням суду позбавлено права керування транспортними засобами, проти чого водій на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням не заперечував, визнавав факт наявності такого рішення, висловлював невдоволення начебто переслідуванням його працівниками поліції. Відповідачем, під час розгляду справи, було роз`яснено позивачеві його права. Клопотань від позивача під час розгляду справи не надходило.

Відеозапис є належним та допустимим доказом у справі з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.08.2019 року у справі №524/126/17, від 31.07.2019 року у справі №524/495/17, від 28.11.2018 року у справі №537/1214/17).

Відомості про цей відеозапис та пристрій, яким він здійснений, зазначено в оскаржуваній постанові.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Оцінка доказів здійснюється судом відповідно до положень ст. 252 КУпАП, згідно приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, наявними в справі доказами доводиться факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин суд вважає, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову та наклав на позивача адміністративне стягнення, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Попов