Справа № 160/15335/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якій позивач просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років протиправною.
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років протиправною.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років, призначити пенсію за вислугою років з дати першого звернення, тобто з 10.08.2022 року та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р.,- період роботи з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. та з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р.
1) період роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р. - оскільки в трудовій книжці дата прийняття на роботи не відповідає даті наказу прийняття на роботу 23.01.1990, та в уточнюючій довідці №НОР- 2-5/103 від 03.08.2022 не зазначений період роботи і підстави її видачі;
2) період роботи з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р.- оскільки запис про звільнення з роботи завірений нечітким відбитком печатки;
3) до спеціального стажу не зарахований, період з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р,- оскільки у Списку професій і посад робітників локомотивних бригад та окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 .10. № 583 « помічник складача поїздів не значиться».
Згідно наданих документів, як зазначив відповідач 2, на момент звернення за призначенням пенсії позивач працює на посаді, що дає право на пенсію за вислугою років, а стаж роботи склав по 10.10.2017 року 07 років 05 місяців 21 день, що є менше за необхідний. Вважає, що відповідачі неправомірно відмовили у призначенні позивачу пенсії за вислугою років, безпідставно не зарахували спеціальний страховий стаж, та вище зазначені періоди, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 06.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
25.11.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого аналогічний відзиву, який було надіслано до суду 21.11.2022 року.
Ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі від 06.10.2022 року відповідачам зокрема Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі від 06.10.2022 року разом із позовною заявою з додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 2 06.10.2022 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зареєстроване в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи".

Станом на 08.12.2022 року (з урахуванням строку на поштове відправлення), відзив від відповідача 2 до суду не надходив.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Відділу з питань призначення пенсій Головного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за вислугою років відповідно до абзацу 2 пункту 4 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, за принципом територіальності заява про призначення пенсії за віком була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

18.08.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було прийняте рішення № 98 від 18.08.2022 р.. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років, на підставі того, що до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р. - оскільки в трудовій книжці дата прийняття на роботи не відповідає даті наказу прийняття на роботу 23.01.1990, та в уточнюючій довідці №НОР- 2-5/103 від 03.08.2022 не зазначений період роботи і підстави її видачі;

- період роботи з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р.- оскільки запис про звільнення з роботи завірений нечітким відбитком печатки;

- до спеціального стажу не зарахований, період з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р,- оскільки у Списку професій і посад робітників локомотивних бригад та окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 .10. № 583 « помічник складача поїздів не значиться».

Згідно наданих документів, як зазначив відповідач 2, на момент звернення за призначенням пенсії позивач працює на посаді, що дає право на пенсію за вислугою років, а спеціальний стаж роботи по 10.10.2017 року складає 07 років 05 місяців 21 день, що є менше за необхідний.

Позивач не погоджується з даним рішенням та з бездіяльністю відповідачів та вважає їх протиправними, в зв`язку із чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII).

Пунктом першим частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом «а» статті 55 Закону №1788-XII (в редакції згідно Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно із наявної у справі копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 останній зокрема у спірний період працював:

- період роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р. - стрілком у стрілецько-пожежній команді ст. Апостолово;

- період роботи з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. машиністом холодильних установок;

- період з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р. помічником складача поїздів 4 розряду.

Відповідно до виданої позивачу довідки Придніпровської залізниці, станція Апостолове, від 29.06.2022 № 115 позивач в період з 22.07.2004 по 28.03.2012 виконував такі роботи: керував рухом маневрового локомотива через радіозв`язок, подавав ручні та звукові сигнали, забезпечував правильне розміщення і погодженість дій робітників, які беруть участь у виконанні маневрів, розформовував - формував поїзди і групи вагонів, відчіпляв і причіпляв вагони до поїздів, подавав вагони на вантажно- розвантажувальні та інші спеціалізовані колії і прибирав їх з цих колій, переставляв вагони і поїзди з колії на колію, з парку в парк і передавав їх з однієї станції на іншу, закріплював та огороджував поїзди і вагони, які стоять на коліях станції або під час зупинки на перегоні, гальмовими башмаками та ручними гальмами і забирав їх з-під вагонів, брав участь у випробуванні автоматичних гальм поїздів, переводив під час маневрів централізовані стрілки, що не обслуговуються черговими стрілочного поста, або централізовані стрілки, які передані на місцеве керування, розчеплював вагони під час розпуску поїздів з сортувальних гірок, регулював швидкість насування в процесі розпуску поїзда залежно від ходових частин і ваги відчепу, обслуговував збірні, вивізні, передавальні та господарські поїзди, приймав, здавав та обслуговував поїзди і вагони на коліях промислових підприємств, приймав та здавав перевізні документи на вагони та ознайомлював машиніста зі складом поїзда, що відправляється з натурним листом, перевіряв правильне формування поїзда та здійснював комерційний огляд ешелону, забезпечував безпеку руху, схоронність рухомого складу і вантажу, утримував в чистоті і справності радіостанції, сигнальне приладдя. За професією, посадою - складач поїздів, помічник складача поїздів. що передбачена пунктом «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», «Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсій) за вислугу років», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №583, роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України- від 18.11.1992 №25.

Згідно довідки Виробничого підрозділу «Криворізький загін воєнізованої охорони» від 03.08.2022 року ОСОБА_1 працював у Другому загоні воєнізованої охорони Придніпровської залізниці на посаді стрільця стрілецько-пожежної команди станції Апостолово з 21.01.1989 по 28.06.1995.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, відповідач виходив з того, що до пільгового стажу не підлягає зарахуванню період роботи позивача на посаді помічника складача поїздів, оскільки така професія відсутня в Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992.

Дійсно Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992, визначено право на пенсію за вислугу років складачам поїздів. Професія помічник складача поїздів у цьому Списку відсутня.

Професія складач поїздів передбачена Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 17.12.1999 № 601 (із змінами) та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України, випуск 66 «Залізничний транспорт і метрополітен», пункт 61 частини 2 «Робітники», в якому визначені завдання та обов`язки, необхідні знання та кваліфікаційні вимоги до професії 3-6 розрядів. В примітці до вказаного пункту визначено, що помічник складача поїздів тарифікується на один розряд нижче складача поїздів, під керівництвом якого він працює. Помічник складача поїздів як окрема професія вказаним Довідником не передбачена.

Означений наказ Міністерства транспорту України діяв до 20.05.2016.

Наказом Міністерства інфраструктури України 20.05.2016 № 181 затверджений та введений в дію Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 66 «Залізничний транспорт і метрополітен», згідно якому професійні назви та розділи кваліфікації професій встановлені відповідно до Національного класифікатора України "Класифікатора професій ДК 003:2010" зі змінами і доповненнями № 1, № 2, № 3, № 4, затвердженими наказами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.08.2012 № 923, від 18.11.2014 № 1361, від 02.09.2015 № 1084, від 04.03.2016 № 394 (далі - Класифікатор професій ДК 003:2010).

Згідно Класифікатора професій ДК 003-2005, та Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 № 327 (чинного з 01.11.2010) професійна назва роботи - складач поїздів, а додаток «помічник» є похідним словом до професії відповідно до додатку В Класифікатора. Похідні слова до професій (професійних назв робіт), яке може застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії.

Відповідно до розділу 2 «Робітники» пункту 68 «Складач поїздів» окрема професія помічник складача поїздів також не передбачена.

Згідно примітки до цього пункту у разі роботи в "дві особи" другий складач поїздів тарифікується на один розряд нижче складача поїздів, під керівництвом якого він працює.

Відповідно до п.3 Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 № 25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років», відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.12.1993 № 197 у зв`язку з тим, що деякі професії залізничного транспорту та метрополітенів за раніше діючими Тарифно-кваліфікаційними довідниками мали інші найменування або в подальшому увійшли до характеристики робіт відповідної професії, визначеної в новому ЄТДК, внесені доповнення до затвердженого наказом Міністерства від 01.09.1992 № 81 Переліку найменувань професій і посад, які раніше застосовувались, працівників залізничного транспорту та метрополітенів, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно внесених доповнень Перелік найменувань професій і посад працівників за раніше діючими кваліфікаційними довідниками доповнено, в тому числі, професією помічники складачів.

З огляду на наведені норми в їх сукупності, суд вважає, що професії складач поїздів, помічник складача поїздів відносяться до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, та період роботи на вказаній посаді підлягає зарахуванню в трудовий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.02.2019 у справі №235/4148/17, досліджувалось питання щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи на посаді помічника складача поїздів, зазначено, що робота помічника складача поїздів згідно Наказу Міністерства соціального забезпечення №197 від 29.12.1993 включена в перелік професій та посад робітників залізничного транспорту та метрополітенів, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р. помічником складача поїздів 4 розряду.

Вказані обставини підтверджено також довідкою Придніпровської залізниці, станція Апостолове, від 29.06.2022 № 115.

Отже, доводи відповідача 2 про неможливість зарахувати до пільгового стажу оскаржувані періоди роботи позивача є безпідставними, крім того Верховним судом було висловлено позицію щодо можливості зарахування такого стажу до пільгового стажу.

Крім того, аналогічна правова позиція висловлена Третім апеляційний адміністративним судом у постановах від 06.12.2021 року у справі № 280/3602/21, від 05.07.2021 року у справі № 280/3602/21.

Щодо періодів роботи позивача з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р. - стрілком у стрілецько-пожежній команді ст. Апостолово; з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. машиністом холодильних установок

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, сканкопія трудової книжки та відсутність документа відносно інформації про зміну прізвище заявника не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В даному випадку, суд звертає увагу суду, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим наведені вище доводи відповідача не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до стажу.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача, відомостей у довідках відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем 2 при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав.

Так, позивач просить суд визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років протиправною.

З цього приводу суд зазначає, що після прийняття відповідачем 1 заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області передало їх на розгляд за принципом екстериторіальності Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке в свою чергу розглянуло подані документи та відмовило позивачу в призначенні пенсії.

В зв`язку із чим судом не встановлено протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.

Позовні вимоги щодо визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років протиправною також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В свою чергу дії це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

Як зазначалося вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області були розглянуті подані позивачем заяву та документи про призначення пенсії та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Вказане рішення також оскаржується позивачем в рамках даної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутня бездіяльність з боку пенсійного органу.

В зв`язку із чим суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача в цій частині буде слугувати скасування рішення № 98 від 18.08.2022 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р., з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. та з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р. та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років від 10.08.2022 року.

Так, оскаржуваним рішенням, яке скасоване судом, позивачу відмовили в зарахуванні до страхового стажу роботи періоди роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р., з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. та з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р.

В зв`язку із чим порушені права в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р., з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. та з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р., а також шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років від 10.08.2022 року.

Позовна вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з дати першого звернення, тобто з 10.08.2022 року задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене вище, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Третім апеляційний адміністративним судом у постановах від 13 жовтня 2021 року у справі №160/17081/20, від 12 листопада 2021 року у справі №160/2493/21.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 496, 20 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26), відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, 46021, м. Тернопіль, Майдан волі, буд. 3) про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Скасувати рішення № 98 від 18.08.2022 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 24.01.1989 р. по 28.06.1995 р., з 18.04.1997 р. по 04.11.1997 р. та з 22.07.2004 р. по 28.03.2012 р.,

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років від 10.08.2022 року, з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.12.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса