Справа № 707/2829/22
Суддя: Миколаєнко Т. А.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

09 грудня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали позовної заявиОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії БАВ № 362068 від 30 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

УСТАНОВИЛА:

26 листопада 2022 року представник позивача адвокат Колєснік В.А., в інтересах позивача ОСОБА_1 (згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; за даними позовної заяви проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) засобами поштового зв`язку звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (місцезнаходження: вул. Смілянська, буд. 57, м. Черкаси) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, у якому просить суд:

- скасувати постанову серії БАВ № 362068 від 30 жовтня 2022 року, винесену інспектором СРПП ВПД №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Науменком Андрієм Миколайовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- стягнути з відповідача на користь позивача: судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 грн 20 коп., комісійні витрати зі сплати судового збору у розмірі 25 грн 00 коп.

Даний позов надійшов на адресу суду 01 грудня 2022 року.

Згідно зі статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 37 КАС України, того ж дня було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та передано їй дану справу.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 05 грудня 2022 року позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу десятиденного терміну для усунення недоліків.

Зокрема, позивачу ОСОБА_1 необхідно було подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду з даним позовом.

Копію ухвали суду було надіслано представнику позивача на його електронну адресу, вказану у позовній заяві, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 06 грудня 2022 року.

На виконання вимог даної ухвали суду від 05 грудня 2022 року представником позивача 08 грудня 2022 року через канцелярію суду подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У вказаній заяві представник позивача зазначає, що позивач не погоджується із позицією суду про те, що перебіг десятиденного строку звернення до суду з позовом розпочався 03 листопада 2022 року у момент, коли він дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, та наполягає на тому, що вказаний строк слід обчислювати з дня вручення йому оскаржуваної постанови, тобто з 16 листопада 2022 року.

Вирішуючи заяву про поновлення позивачу строку звернення з позовом до адміністративного суду, суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частин першої та другої якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою заяви в зазначений строк або якщо вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а, від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17, від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі № 826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 340/1019/19).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин, незалежних від сторони, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Із встановлених суддею обставин убачається, що оскаржувану постанову серії БАВ № 362068 від 30 жовтня 2022 року в день її прийняття позивач фактично не отримував.

Дана постанова була надіслана йому засобами поштового зв`язку та вручена 16 листопада 2022 року.

Разом з тим, із змісту позовної заяви слідує, що приблизно 03.11.2022 у мобільний застосунок «Дія» позивачу надійшло повідомлення про необхідність сплати штрафу у розмірі 425 грн. Побоюючись, що в разі несплати штрафу можуть заблокувати розрахункові рахунки або накласти інше стягнення, позивач, з використанням цього ж додатку, сплатив зазначений штраф.

При цьому, суддя зауважує, що інформація, відображена у додатку «Дія», дозволяла позивачу встановити не лише розмір накладеного адміністративного стягнення, а й з`ясувати серію та номер постанови про накладення адміністративного стягнення, дату, місце вчинення та суть адміністративного правопорушення, відомості про транспортний засіб, на якому було вчинене адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, суддя констатує, що станом на 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови та мав здійснити розумні кроки щодо виконання обов`язків по захисту своїх прав та інтересів в суді, однак до 26 листопада 2022 року не вчиняв жодних активних дій з цією метою.

Відтак, суд дійшов висновку про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом через відсутність з його боку максимальних зусиль і належної старанності.

У той же час, триваюча пасивна поведінка позивача та байдужість до своїх прав не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява № 45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява № 377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява № 28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява № 23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява № 28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява № 3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 18.01.2022 у справі № 300/803/21, норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Представником позивача у заявах про поновлення строку звернення до суду не наведено будь-яких поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали його довірителю своєчасно звернутися до суду з даним позовом, а отримання ним оскаржуваної постанови 16 листопада 2022 року не змінює того факту, що про порушення своїх прав та законних інтересів позивач дізнався 03 листопада 2022 року, і, за вказаних обставин, не може вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цього строку.

Підсумовуючи наведене, суддя констатує, що можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер, у зв`язку з чим не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, а тому заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до пунктів 4, 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст. 121-123, 169, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Колєсніка Віталія Анатолійовича про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії БАВ № 362068 від 30 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко