Справа № 686/12805/22
Суддя: Салоїд Н. М.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/247/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022

Хмельницький міськрайонний суд

у складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.

при секретареві судового засідання Лоб І.А.,

за участі представника позивача Керницької І.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

4 червня 2022 рок позивач ОСОБА_1 звернулась із адміністративним позовом до відповідача, який обгрунтовує тим, що вона є власником автомобільного типу спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач-е марки VOLVO. моделі FM 410, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі договору оренди транспортних засобів від 29.10.2019, укладено між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , посвідчено Лучковською Т.М приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за №2794), вищезазначений автомобіль. 30.10.2019 органом ТСЦ №6841 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , відповідно до якого автомобіль сідловий тягач VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 було зареєстровано за ОСОБА_2 як свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_2 не є власником цього транспортного засобу.

ФОП ОСОБА_2 самостійно використовує у своїй господарській діяльності транспортний засіб: автомобіль сідловий тягач VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21 червня 2022 рок позивачем отримано лист від Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з постановою про відкриття виконавчого провадження №6942439 від 02.06.2022 року. Підставою для відкриття виконавчого провадження стала постанова серії ВМ № 00003667 від 16.12.2021 року видана Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення з неї штрафу в розмірі 17 000 грн.

16 грудня 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту Державного контролю на транспорті Дмитренком В.О. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Позивач вважає таку постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності, складена з порушеннями вимог КУПАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами.

Так, транспортний засіб сідловий тягач марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 30.10.2019 року було зареєстровано за ОСОБА_2 , яка не є власником вказаного транспортного засобу.

Таке рішення прийнято на підставі нотаріально посвідченого договору оренди транспортних засобів, посвідченого 29.10.2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М.

Фізична особа-підприємець самостійно використовує вказаний транспортний засіб у своїй господарській діяльності.

21 червня 2022 рок ОСОБА_1 отримала лист від Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з постановою про відкриття виконавчого провадження №69142439 від 02.06.2022 року. Підставою для відкриття виконавчого провадження стала постанова серії ВМ № 00003667 від 16.12.2021 року видана Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення з неї штрафу в розмірі 17 000 грн.

Винесену постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки із її змісту вбачається. що 15.12.2021 року о 15 годині 14 хвилин на автодорозі Н-25 км 274+300 м. зафіксовано транспортний засіб Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого перевищила нормативні параметри, визначені пунктом 22.5 ПДР України, навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 5.7% (2.85 тонн), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУПАП. Постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Зазначено, що у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч 2. Ст. 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови орган державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі: 17000 гривень.

ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності, адже належний їй транспортний засіб зареєстрований на іншу особу відповідно до частини 1 статті 14-3 КпПАП згідно положень якої за порушення Правил несе відповідальність та особа, за якою зареєстрований транспортний засіб. В даному випадку вказаний транспортний засіб, що зазначений в оскаржуваній постанові є ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.10.2019 року.

Винесена постанова на адресу позивача не надходила, нею не отримувалась, про наявність такої постанови позивачу стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 21.06.2022 року. Тому просить поновити строк для її оскарження. Просить визнати таку постанову протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити із викладених у заяві підстав та стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача усі судові витрати.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав відзив на позов, проти позову заперечує. Посилається на те, що позивач пропустила строк звернення із адміністративним позовом, оскільки оскаржувана постанова датована 16.12.2021 року та 17.12.2021 року скерована на адресу позивача, що підтверджується копією поштового відправлення. Позивач не скористалась правом на отримання рекомендованого відправлення і його було повернуто за закінченням терміну зберігання.

Для здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті здійснюється за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі вимірювати загальну масу ТЗ, визначати кількість осей транспортного засобу, вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь ТЗ. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками направлені відповідачу.

21.09.2022 року надійшов відзив на позов.

04.10.2022 року ухвалено рішення у справі.

Суд, вислухавши доводи представника позивача та заперечення викладені у відзиві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою серії ВМ № 00003667 16.12.2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 8 500 гривень. Згідно вказаної постанови позивач була визнана винуватою у тому, що 15.12.2021 року о 15 годині 14 хвилин на автодорозі Н-25 км 274+300 Хмельницька область зафіксовано транспортний засіб сідловий тягач марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів визначених пунктом 22.5 ПДР України, навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 5,7% (2.85 тонн), внаслідок чого вчинила правопорушення ч. 2 ст. 132-1 КУПАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулася до суду з даним позовом. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки ОСОБА_2 відповідно до укладеного та нотаріально посвідченого договору оренди є його користувачем, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.10.2019 року та договором оренди транспортного засобу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг та Правилами дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тобто, підставою для прийняття оскаржуваної постанови став висновок відповідача щодо вчинення позивачем правопорушення, пов`язаного з перевищенням габаритних параметрів транспортного засобу.

При цьому, відповідачем визначено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, пов`язана з перевищенням габаритних параметрів, передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП, і несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

Як установлено судом транспортний засіб згідно довідки регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області від 22 липня 2022 року за № 31/22 К-46 згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС на ім`я ОСОБА_2 30.10.2019 року видавалось свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон (участь в міжнародному русі) серії НОМЕР_2 на автомобіль марки Volvo, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_3 , який 19.10.2019 року зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

За таких обставин, оскільки транспортний засіб VOLVO FM410, днз НОМЕР_1 було перереєстровано з позивача на іншу особу та видано нове свідоцтва про реєстрацію ТЗ, ОСОБА_1 не є відповідальною особою в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП та взагалі не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Позивач не може нести відповідальність за господарську діяльність інших осіб, які на законних підставах використовують транспортний засіб позивача.

Неналежність особи до суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, виключає можливість притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Постанова від 04.02.2022 містить недостовірні дані щодо приналежності ОСОБА_1 до відповідальної особи та суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Також, оскаржувана постанова не відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регулюють порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі.

В порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, в оскаржуваній постанові не зазначено категорії транспортного засобу, а також типу транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), тобто тих даних, на підставі яких встановлено перевищення на одиночну вісь транспортного засобу на 5,9% (2,869 тон).

Таким вимогам оскаржувана постанова від 16.12.2021, а також вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512, в повній мірі не відповідає. оскільки не містить наступної інформації у розділі «установив»: категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Вказані недоліки дають підставі для розумного та обґрунтованого сумніву щодо врахування відповідачем вищеперелічених критеріїв при встановленні факту перевищення визначених законодавством вагових норм.

З відомостей постанови не можливо встановити перевищення вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, у ній містяться лише відомості про транспортний засіб VOLVO FM410, днз НОМЕР_1 , проте відсутні будь-які відомості про спеціалізований напівпричіп, у якому безпосередньо знаходився вантаж.

При цьому оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувана постанова не містить, та докази на підтвердження перевищення встановлених законодавством вагової норми відсутні.

Як вбачається із змісту постанови від 16.12.2021 року, у ній міститься «посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі».

При переході за електронною адресою, вказаною в постанові, здійснюється вхід до системи «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі», де містяться фотографії транспортного засобу, інформація про номер постанови, інформація про дату порушення. Однак, на вищезгаданому веб-сайті за посиланнями наведеними у постанові відсутня постанова в електронній формі.

Із інформації, що міститься на «Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі», неможливо встановити тип транспортного засобу, повну маса транспортного засобу, фактичне навантаження на вісь, застосовану при розрахунку перевищення похибку.

Із наявної постанови не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення загальної маси транспортного засобу.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаного транспортного засобу, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами. Оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню, однак в оскаржуваній постанові не обгрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах.

Відсутні будь-які докази щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідачем залишено поза увагою вимоги п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 про допустиме перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У даному випадку слід також враховувати особливості транспортного засобу, а також властивості вантажу який перевозив автомобіль, а саме нафтопродукти, який є рідким вантажем, постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на транспортний засіб та причіп, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час руху тягача та причепа, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

При цьому, слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У зв`язку з цим, вбачається відсутність належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містять повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУІІАП, що унеможливлює її віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами.

Крім наведеного, вага транспортного засобу не перевищує дозволених нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Так, у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 15/1 від «15» грудня 2021 року, зазначено загальну масу навантаження, на яку розрахований транспортний засіб, фактичну масу транспортного засобу (автомобіль VOLVO FM410 - 7 091 кг., причіп MERCERON V343SD02 - 5 930 кг.) та масу нафтопродукту (паливо дизельне ДП-3- Євро5-В0 25 230 кг.).

Отже, зазначене в оскаржуваній постанові, не мало місце, тому що фактична загальна маса автомобіля з причіпом складала лише 38 тон 251 кг. (7 091 кг + 5 930 кг + 25 230 кг = 38 251 кг), з дозволених законодавством 40 тон, що в даному випадку не могло свідчити про навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 5,7% (2.85 тон) та перевищити норми, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

У зв`язку з тим, що обставини, які викладено в постанові серії ВМ №003667 від 16.12.2021, щодо перевищення встановлених габаритно-вагових норм, не мали місця та спростовуються наданою ТТН №473 від «16» грудня 2022 року, то фактично відсутня об`єктивна сторона та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пунктом 22.5 ПДР України передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 4 вказаних Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок № 879).

Згідно п.п.2,3 цього Порядку визначено, що: габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; точний габаритно-ваговий контроль - це визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

Пунктами 12 та 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Згідно абзацу 2 п.3 Розділу I Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Мініфраструктури № 512 від 27.09.2021 року (надалі - Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 п.8. Розділу II Інструкції, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт. Згідно п. 1 Розділу II Інструкції, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно п. 2 Розділу II Інструкції, уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до Додатка 1 вказаної Інструкції в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наданих позивачем суду доказів встановлено, що 30.10.2019 органом - ТСЦ №6841 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , відповідно до якого автомобіль - сідловий тягач VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 було зареєстровано за ОСОБА_2 , як користувачем ТЗ (право оренди). Вказані відомості наявні в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС, що підтверджується листом РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області від 22.07.2022р. №31/22-К-46.

У зв`язку із наведеним, ОСОБА_1 не є відповідальною особою в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП та не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

З постанови не можливо встановити перевищення вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, оскільки у ній містяться лише відомості про транспортний засіб VOLVO FM410, днз НОМЕР_1 , проте відсутні будь-які відомості про спеціалізований напівпричіп - цистерну, у якому безпосередньо знаходився вантаж (в т.ч. його марки, ваги, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі).

Вказані недоліки ставлять під сумнів факт перевищення встановлених законодавством вагових норм та порушення позивачем вимог п.22.5 ПДР України.

Таким чином, відповідачем не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, слід задовольнити та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 16 грудня 2021 року серії ВМ №00003667, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду письмові докази: укладений договір про надання правової допомоги №43 від 17.02.2022. 21.02.2022 року, з додатком №3 до вказаного договору із визначенням загального розміру гонорару у 7 000 грн. з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 134 КАС України.

З огляду на положення ст. 132,134, 139 КАС України, у разі задоволення позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, відтак суд вважає, що слід стягнути із бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача дані витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 496,20 грн. та 7 000 грн. витрат на правничу допомогу.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.132-1 КУпАП.

Слід зазначити, що строку на оскарження постанови, винесеної в автоматичному режимі позивач не пропустила, оскільки постанова така органом владних повноважень позивачу не вручена, що підтверджується конвертом, наданим відповідачем до відзиву, відміткою на ньому «повертається за терміном зберігання».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 132-1, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ № 00003667 від 16.12.2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками частини 2 ст.132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо, або через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека», м. Київ . проспект Перемоги. 14

Суддя: