Справа № 400/2839/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2839/22
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

за участі секретаря Брижкіної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «ЛІДІЯ» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі за позовом Приватного підприємства «ЛІДІЯ» до Державної служби геології та надр України про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне підприємство «ЛІДІЯ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати незаконним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України №894 від 22.11.2021 року «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року»;

поновити дію спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року (в редакції від 17.09.2021 року).

В обґрунтування позовних вимог вказано, що підприємство у серпні 2016 року отримало спеціальний дозвіл на користування надрами.

Постановою Верховного Суду від 11.11.2021 року припинено право користування надрами ПП «Лідія» шляхом анулювання дії спеціального дозволу на користування надрами від 11 серпня 2016 року №6139.

На підставі вказаної постанови Верховного Суду відповідачем було винесено оскаржуваний в даній справі наказ №894 від 22.11.2021 року «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року».

Поряд з тим, відповідно до наказу Державної служби геології та надр України від 17.09.2021 року №672 внесено зміни до спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року, а саме, змінено площу ділянки надр за ініціативою надрокористувача.

20.10.2021 року між сторонами укладено нову Угоду про користування надрами, до якої додано нову програму робіт з кінцевим терміном їх виконання 1-4 квартал 2022 року.

З огляду на зазначене позивач вважає, що станом на дату винесення оскаржуваного рішення у нього фактично був наявний новий спеціальний дозвіл на користування надрами та встановлені нові строки виконання підготовчих робіт, які не закінчились.

Крім того, постанова Верховного Суду у справі №400/3035/19 не містить жодних висновків щодо нового дозволу та нових строків, тому за наявності внесених змін до Дозволу у відповідача були відсутні підстави для його скасування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду 16 серпня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що наказ Державної служби геології та надр України №894 від 22.11.2021 року «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року» прийнято на виконання постанови Верховного Суду від 11.11.2021 року у справі №400/3035/19, тому є правомірним.

Стосовно доводів позивача про отримання ним фактично нового дозволу з новими термінами виконання підготовчих робіт зазначено, що позивачем не було отримано нового дозволу, а було внесено зміни до спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року, який був скасований на підставі судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ПП «Лідія» просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт навів доводи, які за суттю повторюють зміст позовної заяви.

Державна служба геології та надр України своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.08.2016 року Державною службою геології та надр України видано ПП «Лідія» спеціальний дозвіл на користування надрами №6139. Мета користування надрами: видобування пісків в родовищі Баловне (південно-східна околиця с. Баловне), придатних для силікатних пресованих виробів, частково для будівельних розчинів і дорожнього будівництва, а також для рекультивації, планування та благоустрою. Дозвіл надано на Ділянку №1, площею 2,78 га та Ділянку №2, площею 8,41 га. Строк дії наданого відповідачу спеціального дозволу 20 років. Між Державною службою геології та надр України та ПП «Лідія» укладено Угоду №6139 від 11.08.2016 року «Про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин», невід`ємною частиною якої є Програма робіт з видобування корисних копалин (а.с.54-55).

У вересні 2019 року Державна служба геології та надр України звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Лідія» про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 11.08.2016 року №6139.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №400/3035/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11.11.2021 року скасовано рішення судів попередніх інстанцій у цій справі та ухвалено нове рішення про припинення права користування надрами ПП «Лідія» шляхом анулювання дії спеціального дозволу на користування надрами від 11 серпня 2016 року №6139 (а.с.57-70).

22.11.2021 року Державна служба геології та надр України винесла наказ №894 «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016», яким анулювала спеціальний дозвіл позивачу з 03.11.2021 року. Вказаний наказ прийнято на виконання постанови Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №400/3035/19 (а.с.41).

Законність вказаного наказу є предметом спору у справі, що розглядається.

Також судова колегія встановила, що Наказом від 17.09.2021 року №672 Державна служба геології та надр України внесла зміни до раніше виданого ПП «Лідія» спеціального дозволу на користування надрами №6139, а саме, виключила Ділянку №1. Також між Державною службою геології та надр України та ПП «Лідія» укладено Угоду №6139 від 20.10.2021 року «Про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин», невід`ємною частиною якої є Програма робіт з видобування корисних копалин (а.с.24-30, 42, 52-53, 56).

Зазначені Наказ, угода та Програма робіт не були предметом дослідження судів у справі у справі №400/3035/19.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Положеннями частини 1 статті 16 Кодексу України про надра визначено, що спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим.

Статтею 26 Кодексу України про надра унормовано, що право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування: 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення: 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4. 5. 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів. - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Абзацом п`ятим ч.7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї. недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру (абз.6 ч. 7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»).

У разі анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, документ дозвільного характеру підлягає поновленню за рішенням дозвільного органу або адміністративного суду. Поновлення документа дозвільного характеру відбувається шляхом здійснення відповідного запису в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (абз.13 ч. 7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»).

Ретельний аналіз законодавства дає судовій колегії підстави для висновку, що чинними нормативними актами встановлений виключний перелік підстав для припинення користування надрами та визначений порядок такого припинення.

Водночас, питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, поновлення дії, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін регулює Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі - Порядок №615, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пункт 18 Порядку №615 визначає, що орган з питань надання дозволу надає протягом 30 календарних днів з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову.

Переоформлення дозволу або внесення змін до нього здійснюється без зміни номера, дати реєстрації, строку його дії та умов користування надрами і є обов`язковою підставою для внесення змін до угоди про умови користування надрами.

У разі зміни особливих умов, визначених у дозволі, до нього вносяться зміни з урахуванням змін умов користування надрами.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Лідія», отримавши у серпні 2016 року спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування пісків на двох ділянках загальною площею 11,19 га, не виконало у повному обсязі взяті на себе зобов`язання за Угодою про умови користування надрами.

Вказане було встановлено в ході проведеної Департаментом державного геологічного контролю планової перевірки надрокористувача ПП «Лідія», під час якої було встановлено ряд порушень законодавства про надрокористування, зокрема, ПП «Лідія» не виконало припис від 20.09.2018 року №415-14/01 та у строк до 22.10.2018 року не усунуло виявленні порушення, що у відповідності до п.22 Порядку №615, стало підставою для зупинення дії дозволу на користування надрами від 11.08.2016р. №6139.

Оскільки ПП «Лідія» не дотрималось вимог законодавства України, чинних стандартів, правил, норм виконання робіт, пов`язаних з користуванням надрами, не використовувало надра відповідно до цілей, для яких їх було надано, а також не дотрималось вимог, передбачених дозволом та Угодою про умови користування надрами, виникли підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 11.08.2016 року №6139 у судовому порядку згідно ст.26 Кодексу України про надра.

Як вже зазначалось вище, Постановою Верховного Суду від 11.11.2021 року у справі №400/3035/19 ухвалено рішення про припинення права користування надрами ПП «Лідія» шляхом анулювання дії спеціального дозволу на користування надрами від 11 серпня 2016 року №6139.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що Наказом від 17.09.2021 року №672 Державна службою геології та надр України внесла зміни до раніше виданого ПП «Лідія» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування пісків, а саме, виключила ділянку №1, зменшивши при цьому загальну площу з 11,19 га до 8,41 га. На виконання зазначеного наказу між Державною службою геології та надр України та ПП «Лідія» укладено Угоду №6139 від 20.10.2021 року «Про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин», невід`ємною частиною якої є Програма робіт з видобування корисних копалин (а.с.24-30, 42, 52-53, 56).

Таким чином на момент скасування відповідачем спеціального дозволу на підставі рішення Верховного Суду, ПП «Лідія» пройшло спеціальну процедуру внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, уклало нову Угоду про умови користування надрами та нову Програму робіт з видобування корисних копалин.

При цьому судова колегія наголошує, що зазначені Наказ від 17.09.2021 року №672, нові Угода та Програма робіт не були предметом дослідження у справі №400/3035/19, про що зазначено в ухвалі Верховного Суду від 19.01.2022 року про відмову у відкритті провадження про перегляд постанови від 11.11.2021 року за нововиявленими обставинами.

Отже, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.11.2021 року у справі №400/3035/19 не можуть розповсюджувати свою дію на спеціальний дозвіл на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року в редакції від 17.09.2021 року.

Крім того судова колегія звертає увагу, що позивач, діючи у встановлений законом спосіб, 20.10.2021 року уклав з відповідачем нову Угоду про умови користування надрами та нову Програму робіт з видобування корисних копалин.

Ретельно дослідивши наявну в матеріалах справи Програму робіт від 20.10.2021 року, судова колегія зазначає, що позивач узгодив з суб`єктом владних повноважень нові строки для виконання проектних та підготовчих робіт в період з 3 кварталу 2021 року по 3 квартал 2022 року, а відтак, мав обґрунтовані сподівання набути право на користування надрами з 4 кв. 2022 року за умови дотримання взятих зобов`язань.

В той же час, Державна служба геології та надр, скасовуючи наданий дозвіл на користування надрами, жодним чином не вмотивувала підстави його скасування, з урахуванням внесених змін Наказом від 17.09.2021 року №672, Угоди №6139 від 20.10.2021 року «Про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин», невід`ємною частиною якої є Програма робіт з видобування корисних копалин від 20.10.2021 року.

Європейський суд з прав людини у численних рішеннях неодноразово звертав увагу Держави Україна на ту обставину, що дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання в права особи повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а саме втручання - легітимним і пропорційним.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити й те, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Принцип передбачуваності дій держави щодо формулювання національного законодавства визначений у рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України». У п. 169, 170 визначено, що вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права… Отже, ця фраза передбачає, inter alia, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права»

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Фактично передбачуваність законодавства спрямована на конкретизацію одного з аспектів принципу правової визначеності - вимоги розумної стабільності права, яка зумовлює необхідність незмінності правових приписів протягом певного часу.

Так, пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та у справах «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

У свою чергу, на глибоке переконання суду апеляційної інстанції, позивач, який дотримувався законодавчо визначеної процедури щодо внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, не може бути в подальшому позбавлений права їх користування в інший спосіб, ніж визначений статтею 26 Кодексу України про надра.

Матеріали справи не містять доказів існування обставин, перелічених в п. 1, 2, 3 ст.26 Кодексу України про надра чи судового рішення про припинення права користування надрами ПП «Лідія» шляхом анулювання дії спеціального дозволу на користування надрами від 11 серпня 2016 року №6139 в редакції від 17.09.2021 року.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для прийняття наказу №894 від 22.11.2021 року «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року», внаслідок чого вказаний наказ підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про поновлення документу дозвільного характеру судова колегія зазначає наступне.

Абзацами дванадцятим та тринадцятим ч.7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється. У разі анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, документ дозвільного характеру підлягає поновленню за рішенням дозвільного органу або адміністративного суду. Поновлення документа дозвільного характеру відбувається шляхом здійснення відповідного запису в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В даному випадку анулювання документа дозвільного характеру відбулось з підстав, передбачених законом (на підставі рішення суду), проте в протиправний спосіб, тому судова колегія вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога про поновлення документу дозвільного характеру, оскільки в силу скасування наказу №894 від 22.11.2021 року «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року» спеціальний дозвіл на користування надрами №6139 від 11.08.2016 року в редакції від 17.09.2021 року поновлює свою дію автоматично.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного в сукупності, відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог ПП «Лідія».

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Апелянтом при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції сплачено судовий збір у розмірі 6 202, 50 грн., що підтверджується квитанціями №0655-2663-2579-8586 від 23.05.2022 року та № 3207-3929-4422-7424 від 14.09.2022 року, а тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Враховуючи, що вказана справа належить до категорії незначної складності, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 328 КАС України дійшла висновку про відсутність у учасників справи права на касаційне оскарження такого рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ЛІДІЯ» - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Експорт» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України №894 від 22 листопада 2021 року «Про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6139 від 11 серпня 2016 року».

Стягнути з Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16, ,) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ЛІДІЯ» (56660, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Гур`ївка, вул. Центральна, 31, ) судовий збір у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.12.2022 року.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.