Справа № 127/22905/22
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/194/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Головного Управління Національної поліції України та інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержанта поліції Іванькова Петра Сергійовича, про скасування постанови серії ЕАР № 5955890 від 29.09.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПП ГУНП України та інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержанта поліції Іванькова П.С., про скасування постанови серії ЕАР № 5955890 від 29.09.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивувала адміністративний позов наступним.

29 вересня 2022 року, інспектором патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержантом поліції Іваньковим П.С., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5955890, про те, що 29.09.2022 близько 12год. 00хв. в м. Вінниця по вул. Матроса Кішки 3, здійснив зупинку, стоянку де був неможливий зустрічний проїзд між ТЗ, чим порушив п. 15.9(ж) ПДР України.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Крім того, позивач стверджує, що 29.09.2022 року близько 12:00год. він знаходився на ринку м. Вінниця вул. Матроса Кішки, де чекав на свою дружину ОСОБА_2 , яка під`їхала на легковому автомобілі марки «Volksvagen golf» коричневого кольору, 2011 року випуску з днз НОМЕР_1 , до ринку, де вони зустрілися і вона передала йому ключі. Цей автомобіль належить йому на праві приватної власності на підставі «Свідоцтва серії НОМЕР_2 від 21.05.2020 року».

Вийшовши з ринку, він підійшов до свого автомобіля, сів до салону та збирався їхати у своїх особистих справах.

В цей час до автомобіля підійшли співробітники патрульної поліції, які зажадали від нього документи на ТЗ. Надавши для перевірки поліцейським всі вищевказані документи, поліцейські звинуватили його в тому, що ніби - то, він під час зупинки ТЗ на вул. Матроса Кішки, буд. №3 у м. Вінниця, керуючи ТЗ, порушив правила зупинки та стоянки, перешкоджав іншим транспортним засобам для проїзду та об`їзду його ТЗ, чим порушив п. 15.9«ж» ПДР України.

При цьому, ОСОБА_1 , пояснив поліцейським, що особисто він не порушував «Правил дорожнього руху» України і, якщо у поліцейських є відео-фіксація того правопорушення, що йому інкримінується, то він попросив йому його показати, але у відповідь почув категоричну відмову.

Також, оскільки ОСОБА_1 , не погоджувався з хибними доводами сержанта поліції ОСОБА_3 і, перед тим, як інспектор поліції виніс Рішення відносно нього по адміністративній справі, ним було повідомлено інспектора поліції про те, що він має бажання при розгляді адміністративної справи скористатися юридичною допомогою адвоката, а тому просив перенести слухання справи, але у відповідь почув категоричну відмову.

Крім того, позивач зазначає, що дану Постанову серії ЕАР № 5955890 від 29.09.2022, він отримав поштовою кореспонденцією лише 08.10.2022р.

До того ж, позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його адвокат Прокопцев С.В. не з`явилися, однак про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку, визначеному ч. 2 ст. 268 КАС України.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Завчасно подавши до суду відзив на позовну заяву з диском відеофіксацією скоєного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29 вересня 2022 року, інспектором патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержантом поліції Іваньковим П.С., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5955890, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено, що 29.09.2022, о 12 год. 00 хв. в м. Вінниця по вул. Матроса Кішки 3, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу марки «Volksvagen golf» р/н НОМЕР_1 , де був неможливий зустрічний проїзд між транспортними засобами, чим порушив п. 15.9(ж) ПДР Порушення зупинок, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд ТЗ, що зупинився.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9«ж» ПДР України зупинка забороняється: у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ст. 279-1 КУпАП у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Іваньков П.С. представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть її правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції Іваньков П.С. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

На підтвердження правомірності оскаржуваного рішення представник відповідача надав суду відеозапис з бодікамери інспектора, який суд вважає таким, що підтверджує порушення водія ОСОБА_1 п. 15.9(ж) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Отже, вищевказаним доказом спростовуються обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача.

Також, позивач аргументуючи свою позицію посилається на те, що саме його дружина, ОСОБА_2 , під`їхала на належному на праві власності йому транспортному засобі марки «Volksvagen golf» р/н НОМЕР_1 , до ринку, де вони зустрілися і вона передала йому ключі. Однак, судом оглянуто відеозапис наданий позивачем, у якому відображено, що позивачу не було відомо хто залишив даний автомобіль. При цьому, фіксується факт здійснення зупинки належного позивачу транспортного засобу з порушенням ПДР.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не надано суду докази та переконливі обґрунтування того, що ним не було вчинено правопорушення, яке йому інкримінується.

З огляду на зазначене, суд вважає, що в даному випадку має місце факт порушення позивачем п. 15.9(ж) ПДР та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адмінправопорушення, суд вважає безпідставним та необґрунтованим. Так, дослідивши дане відео, суд не виявив порушень, допущених патрульним інспектором, зокрема, інспектор представився, оголосив яка справа розглядається, повідомив водію його права, склад правопорушення.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі « O' Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ЕАР № 5955890 від 29.09.2022, винесену інспектором патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержантом поліції Іваньковим Петром Сергійовичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Головного Управління Національної поліції України та інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержанта поліції Іванькова Петра Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3.

Відповідач: інспектор патрульної поліції 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержант поліції Іваньков Петро Сергійович, адреса місця роботи: 21010, місто Вінниця, вулиця Ботанічна, 24.

Суддя: