Справа № 752/5288/22
Суддя: Машкевич К. В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/5288/22
Провадження № 2-а/752/265/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДПО18 №686408, винесену інспектором взводу №2 роти №3 УПП в Житомирській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2022 інспектором взводу №2 роти №3 УПП в Житомирській області винесено постанову Серія ДПО18 №686408 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає постанову інспектора незаконною. Зазначає, що він не порушував швидкісний режим. Постанова була винесена інспектором на місці зупинення транспортного засобу, без достатніх і повних доказів вчинення позивачем правопорушення та з порушенням процедури розгляду справи. Крім того вказує, що фіксація здійснювалась в ручному режимі, що на думку позивача є неправильним.

На підставі викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

12.10.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, пославшись на таке. Відповідно до винесеної постанови, ОСОБА_1 керував транспортним засобом зі швидкістю 96 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70», чим перевищив максимально допустиму швидкість на 26 км/год. та порушив п. 12.9.б ПДР. Швидкість була зафіксована за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 Trucam ІІ (серійний номер ТС008459). Інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального права. Інспектором було проведено розгляд справи відповідно до ст. 278 та ст. 279 КУпАП, роз`яснено права, які передбачені ст. 268 КУпАП, та винесено постанову ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДПО18 №686408 від 14.04.2022 вбачається, що ОСОБА_1 14.05.2022 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 105 км, керуючи автомобілем Nissan X-Trail н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 96 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70», чим перевищив максимально допустиму швидкість на 26 км/год., чим порушив п. 12.9.б ПДР. Швидкість була зафіксована за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 Trucam ІІ (серійний номер ТС008459).

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду про скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав того, що посилання відповідача на порушення позивачем ПДР є безпідставним. Також позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що розгляд справи носив формальний характер.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Таким чином, відповідачем було розпочато розгляд справи відразу після його представлення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Таким чином, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в своїй постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

Вбачається, що 14.05.2022 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 105 км, на вимогу інспектора патрульної поліції, транспортний засіб Nissan X-Trail н.з. НОМЕР_1 , був зупинений. Інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, роз`яснив норму закону на підставі якої велась відеофіксація події, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, що визначені п. 2.1 ПДР. Інспектором було проведено розгляд справи відповідно до ст. 278 та ст. 279 КУпАП, роз`яснено права, які передбачені ст. 268 КУпАП, та винесено постанову у відношенні позивача за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На спростування зазначених обставин позивачем не надано до суду належних доказів.

Вбачається, що винесена щодо ОСОБА_1 постанова в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, постанова містить найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Щодо посилання позивача на неправильні дії інспектора при користуванні приладом фотофіксації, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вбачається, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM II отримав сертифікат відповідності UA.TR.001 Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), на підставі сертифікату перевірки типу UA.TR.001 241-18 Rev.0, та був внесений як вимірювач швидкості транспортних засобів до Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки.

Можливість використання виробу «TruCam II LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданих Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертних висновків від 24.12.2020 №04/05/02-3560 та №04/05/02/3561, в яких зазначено про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, із визначеним переліком заводських номерів приладів.Після підтвердження відповідності вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 вимогам нормативно-правових актів, їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію.

З огляду на зазначене, лазерний вимірювач швидкості TruCam II LTI 20/20 застосовується працівниками Департаменту патрульної поліції згідно норм чинного законодавства.

Доводи позивача про те, що використання приладу TruCAM в ручному режимі суперечить вимогам законодавства спростовуються наданою інформацією ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49 від 01.10.2019, відповідно до якої лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Покази приладу TruCAM LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Факт порушення позивачем правил дорожнього руху зафіксовано приладом TruCAM LTI 20/20, що є належним та допустимим доказам в справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною.

Враховуючи те, що інспектор УПП діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 8, 9, 122, 222, 252, 258, 279, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 72-78, 192, 241- 244, 246, 250, 257, 263, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя