Справа № 420/7265/22
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7265/22

Головуючий першої інстанції Аракелян М.М.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 12.09.2022р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2021р. Цулукідзе Аміран звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішення від 18.05.2021р. №98 щодо заборони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Грузії, мешкаючого в АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Грузії НОМЕР_1 , термін дії з 12.03.2016р. по 22.03.2026р., в`їзду в Україну терміном на три роки; визнання недійсним рішення від 18.05.2022р. №9236 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання повернути йому посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 13.08.2021р. /а.с.158-162/

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення міграційного органу підлягають скасуванню, оскільки у них відсутні конкретні факти, які б свідчили про вчинення ним суспільно небезпечного діяння, а також відсутня достатня інформація, а саме вирок або підозра стосовно нього, щоб становило загрозу національній безпеці України або громадському порядку. Крім того, позивач зазначає, що має фінансове забезпечення, сплачує податки, а тому має право на тимчасове проживання в Україні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022р. позов задоволений частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.05.2022р. №98 щодо заборони Цулукідзе Амірану в`їзду в Україну терміном на три роки; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.05.2022р. №9236 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Грузії Цулукідзе Амірану; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повернути посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 від 13.08.2021р. громадянину Грузії ОСОБА_1 , видану органом 5103; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції при прийнятті судового рішення прийшов до висновку, що подання Головного управління Національної поліції в Одеській області на адресу ГУ ДМС в Одеській області про прийняття рішення щодо заборони в`їзду Цулукідзе Амірану на територію України, а також подання про скасування посвідки на тимчасове проживання не містять фактів, які б на підставі ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не дозволяли позивачу в`їхати на територію України. При прийнятті рішення про заборону в`їзду Цулукідзе Амірану на територію України порушені пункти 4,5 Інструкції про порядок прийняття ДМС України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України від 17.12.2013р. №1235, оскільки рішення про заборону в`їзду прийняте за ініціативою (поданням) начальника ГУНП в Одеській області, а не підрозділу кримінальної поліції, органу охорони здоров`я, органу патрульної поліції, тобто неналежним суб`єктом звернення. Крім того, подання про заборону Цулукідзе Амірану в`їзду в Україну не є обґрунтованим (у ньому відсутні факти, які б дозволяли дійти висновку про необхідність заборони особі в`їзду на територію України).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких посилаються на помилкове застосування судом при вирішенні справи норм матеріального права, внаслідок чого просять рішення суду скасувати та прийняте нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянти зазначають, що ОСОБА_1 являється кримінальним авторитетом та представляє інтереси на території України так званого «вора в законі» ОСОБА_2 . Позивач раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, схильний до скоєння майнових злочинів, підозрюється в організації злочинів, також має зв`язок у кримінальному середовищі Одеської області та впливає на загострення криміногенної обстановки в Україні, зокрема в Одеському регіоні, при цьому надає допомогу кримінальним елементам під час військового стану. На даний час є підстави вважати, що перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_1 суперечить інтересам Національної безпеки та охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Внесення вмотивованих подань щодо заборони позивачу в`їзду на територію України на три роки та скасування його посідки на тимчасове проживання свідчить про наявність у міграційного органу правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Грузії. /а.с.88-89/

13.08.2021р. органом 5103 видано Цулукідзе Амірану посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , зі строком дії до 12.08.2022р. /а.с.7/

Постійним місцем проживання ОСОБА_1 на території України є: АДРЕСА_2 . /а.с.13/

04.08.2021р. між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №1785. /а.с.16/

Листом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.05.2022р. №15/401 направлено до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області подання про заборону в`їзду на територію України на три роки громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до п.1 ст.1, п.п.1-3 ст.2, пп.1,2 п.1 ст.23 «Про Національну поліцію» та ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в України. /а.с.76-77/

Також, листом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.05.2022р. №15/402 направлено до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області подання про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 , видану органом 5103, терміном до 12.08.2022р., громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пп.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. №322, а саме коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують громадянському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. /а.с.98-99/

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.05.2022р. №9236 скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , видану громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пп.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. №322. /а.с.95/

Крім того, рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.05.2022р. №98, керуючись ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, заборонено громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Грузії, стать чоловіча, місце перебування: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Грузії НОМЕР_1 , термін дії з 12.03.2016р. по 22.03.2026р., в`їзд в Україну терміном на три роки. /а.с.9-10, 53/

Вважаючи протиправними рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання та заборону в`їзду в Україні на три роки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. №3773-VІ (надалі - Закон України №3773-VІ).

Так, частиною 1 ст.13 Закону України №3773-VІ встановлено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України №3773-VІ рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Згідно із п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014р. №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013р. №1235 (надалі Інструкція №1235) передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абз.2, 3 та 7 ч.1 ст.13 Закону України №3773-VІ.

Згідно п.4 Інструкції №1235 рішення про заборону в`їзду в Україну, особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою:

а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій;

б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності;

в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження;

г) підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

д) за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Згідно із п.5 Інструкції №1235 після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у п.4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абз.абз.2, 3 та 7 ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Згідно з п.6 Інструкції №1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

При цьому, частиною 1 ст.23 Закону України №3773 визначено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 28.04.2018р. затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (надалі - Порядок №322).

Згідно п.1 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно п.п.4 п.63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

У відповідності до п.64-66 Порядку №322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування. Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить про наявність у територіального органу Державної міграційної служби України повноважень щодо прийняття рішення про заборону в`їзду особи в Україну та скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі отримання даних (відомостей), які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну та скасування посвідки про тимчасове проживання, зокрема, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні та встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Так, підставами прийняття оскаржуваних рішень міграційного органу слугували: подання Головного управління Національної поліції в Одеській області про заборону в`їзду на територію України на три роки громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до п.1 ст.1 , п.п.1-3 ст.2, пп. 1, 2 п.1 ст.23 «Про Національну поліцію» та ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в України /а.с.76-77/;

подання Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 , видану органом 5103, терміном до 12.08.2022р., громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пп.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. №322, а саме коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують громадянському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. /а.с.98-99/

Статтею 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» визначено, що національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

А відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 ст.23 вищезазначеного закону поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, а також виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Водночас, ч.10 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» забороняється передавати і розголошувати відомості про заходи безпеки та осіб, взятих під захист, або такі, що можуть зашкодити слідству чи інтересам людини, безпеці України. Забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності. Питання оприлюднення або надання такої інформації після прийняття рішення регулюється законом.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 22.08.2022р. №15/843 повідомлено, що під час перевірки громадянина ОСОБА_4 , стосовного нього була зібрана інформація, яку відповідно до ч.10 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності. /а.с.180/

Пунктом 4 Інструкції №1235 визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою певних суб`єктів, так пп. б встановлено, що за ініціативою підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлено підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що ГУНП в Одеській області не є суб`єктом, який входить до пункту 4 Інструкції.

Разом з тим, ГУНП в Одеській області є специфічним органом державної влади, в структуру якого входять відповідні підрозділи, які забезпечують функціонування органу поліції, зокрема начальника ГУНП в Одеській області.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про дисциплінарний статут України» керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про дисциплінарний статут України» керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником.

Начальник ГУНП в Одеській області є прямим керівником як структурних підрозділів апарату ГУНП в Одеській області, так і відокремлених територіальних підрозділів поліції Одеської області.

Враховуючи те, що управління міграційної поліції є структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Одеській області, яке входить до складу кримінальної поліції Головного управління, тому начальник ГУНП є прямим керівником для цього підрозділу.

З подання Головного управління вбачається, що перевірка стосовно позивача проводилась Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області в рамках здійснення оперативно-розшукової діяльності (у відповідності до повноважень, визначених у Положенні про управління міграційної служби поліції ГУНП в Одеській області), внаслідок чого і було підписано подання начальником ГУНП в Одеській області, як керівником поліції Одеської області.

Згідно п. п. 12 п. 1 Положення про управління міграційної поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 28.04.2021 року №930 функції управління міграційної поліції відповідно до покладених на нього завдань здійснюються: взаємодією з іншими структурними підрозділами ГУНП, територіальними (зокрема міжрегіональними) органами Національної поліції України (далі -органи (підрозділами) поліції), органами державної влади, громадськими об`єднаннями, а також правоохоронними органами іноземних держав, міжнародними організаціями і засобами масової інформації у вирішенні протидії злочинності.

Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області проводилась перевірка вихідців з країн ближнього зарубіжжя, на предмет не допущення розповсюдження ними кримінального впливу на території м. Одеси та Одеської області та була встановлена особа ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грузії, який являється кримінальним авторитетом та представляє інтереси на території України, так званого «вора в законі» ОСОБА_2 . Позивач неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, схильний до скоєння майнових злочинів, підозрюється в організації злочинів, також має зв`язок у кримінальному середовищі Одеської області та впливає на загострення криміногенної обстановки в Україні, зокрема в Одеському регіоні, при цьому надає допомогу кримінальним елементам під час військового стану. Згідно наявної інформації, підтримує тісні стосунки з кримінальними елементами російської федерації, так званими «ворами в законі» підтримуючи військову агресію проти України та у свою чергу може впливати на криміногенну обстановку в регіоні.

Цулукідзе Амірану було видано посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 , органом 5103, терміном до 12.08.2022 року, на підставі, як встановлено оперативним органом, фіктивного шлюбу, укладеного 04.08.2021 року із громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Іллічівськ Одеської області, паспорт НОМЕР_3 . Згідно оперативної інформації насправді позивач перебуває у відношеннях з громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час, перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_1 суперечить інтересам Національної безпеки та охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

За період перебування на території України ОСОБА_4 , систематично порушує правила перебування в Україні, а саме: не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює. Не будучи працевлаштованим, має значні не встановлені джерела доходів. З метою легалізації свого перебування на території України, займається на постійній основі налагодженням корумпованих зв`язків.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення сурового дотримання вимог чинного законодавства України та вимог Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ГУНП в Одеській області 18.05.2022 року за вих.№15/402 підготувало та подало подання до Головного управління Державної Міграційної Служби України в Одеській області з клопотанням прийняття рішення про заборону в`їзду позивачу на територію України терміном на 3 роки.

При прийнятті такого рішення ГУДМС України в Одеській області було вірно та обґрунтовано враховано, положення частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI та необхідність прийняти з метою забезпечення інтересів Національної безпеки України та охорони громадського порядку, та боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в України.

Також ГУНП в Одеській області 18.05.2022 року за вих. № 15/401, направило до Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області подання про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України позивачу, № НОМЕР_2 , виданої органом 5103, терміном до 12.08.2022 року. Таке подання було обґрунтовано вимогами підпункту 4 пункту 63 (коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні) Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 25.04.2018 року № 322.

В ході перевірки Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області в рамках здійснення оперативно-розшукової діяльності, як підрозділом кримінальної поліції у складі ГУНП в Одеській області, 18.05.2022 року прийнято законне та обґрунтоване рішення №9236 про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача.

При цьому, доводи позивача про відсутність підстав внесення ГУНП вказаних подань на адресу ГУДМС, оскільки відсутнє пред`явлення підозри у вчиненні злочину та відсутній вирок суду щодо ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу.

Так, пред`явлення підозри або винесення судом обвинувального вироку можуть свідчити про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за вже скоєнні злочини на території України, які є не зворотними, як для громадян так і для держави в цілому.

Саме тому поліція проводить попереджувальні, профілактичні, превентивні заходи щодо унеможливлення скоєння злочинів на території України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та. інші повноваження, встановленні цим законом.

Застосування заборони в`їзду в Україну визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Національна поліція України захищає людей не тільки від насильницьких, грабіжних або шкідливих актів, але й сприяє дотриманню усіх заборон, що встановлені законодавством України, також важлива значуща роль у належному забезпеченні громадського порядку та безпеки є превентивні заходи.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що ГУНП в Одеській області та ГУДМС України в Одеській області при прийнятті спірних рішень діяли на підставі чинного законодавства та у межах наданих повноважень.

Тому, є безпідставним висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості вищезазначених подань органу поліції про заборону позивачу в`їзду в Україну та скасування посвідки на тимчасове проживання.

При цьому, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Як вже зазначалося, саме до повноважень територіального органу Державної міграційної служби України належить прийняття рішення про заборону в`їзду особи в Україну та скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі отримання даних (відомостей), які обґрунтовують таку необхідність.

Тобто, саме територіальному органу Державної міграційної служби України надано дискреційні повноваження щодо оцінки наявності обґрунтованих даних, зокрема, для прийняття рішень про заборону в`їзду особи в Україну та скасування посвідки на тимчасове проживання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області правових підстав, визначених ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.4 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013р. №1235 та пп.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. №322 для прийняття оскаржуваних рішень від 18.05.2021р.: №98 щодо заборони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду в Україну терміном на три роки; №9236 про скасування посвідки на тимчасове проживання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою, згідно ст.317 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.