Справа № 640/38750/21
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Київ № 640/38750/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірія Р.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДепартаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доВідділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерство юстиції України
проскасування постанов,
суд прийняв до уваги наступне

Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерство юстиції України, в якому просить:

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) від 26.05.2021 про накладення на Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) штрафу у сумі 5100,00 грн. та постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) від 26.10.2021 про накладення на Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) штрафу у сумі 10200,00 грн. в рамках ВП № 63942347.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у строки на добровільне виконання рішення Департаментом були надані відомості про добровільне виконання виконавчого листа № 826/3235/16. Однак вказані обставини не взято до уваги державним виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду по суті на 13.06.2022 о 11:00 год.

13.06.2022 Суд ухвалив продовжити розгляд справ в порядку письмового провадження.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що постанови про накладення штрафу від 26.05.2021 та від 26.10.2021 винесені у межах та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження» та підлягають виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.12.2020 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) ВП № 63942347 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 826/3235/16 від 08.10.2020 Окружного адміністративного суду міста Києва.

Як зазначає позивач, 31.12.2020 копія постанови державного виконавця від 17.12.2020 у ВП № 63942347 надійшла до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

05.01.2021 за № 064/81 на адресу Департаменту надійшла копія постанови державного виконавця від 17.12.2020 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та копія постанови державного виконавця від 17.12.2020 про стягнення виконавчого збору.

11.01.2021 Департаментом була направлена заява про заміну сторони виконавчого провадження, а саме боржника та сприянню виконанню судового рішення .

07.06.2021 у зв`язку з неотриманням відповіді від відділу примусового виконання рішення Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на звернення Департаменту від 11.01.2021, та дією постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, коронавірусом SARS- CoV-2» було повторно направлено представником Департаменту заяву про надання відповіді та звернення Департаменту про заміну сторони та надання відповіді (фіскальний чек від 07.06.2021).

На вказані заяви представника Департаменту від 11.01.2021 та 07.06.2021 від відділу примусового виконання рішення Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відповіді не надходили. 13.12.2021 у судовому засіданні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду при розгляді клопотання представника Позивача у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 826/3235/16 надійшла інформація про накладення на Департамент штрафів у сумі 5100,00 та 10200,00 грн. в рамках виконавчого провадження ВП № 63942347. 14.12.2021 при ознайомленні з автоматизованою системою виконавчого провадження було отримано інформацію про винесення 26.05.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Департаменту ДВС Міністерства юстиції України постанови про накладення штрафу на Департамент у сумі 5100,00 грн. та постанови від 26.10.2021 про накладення штрафу у сумі 10200,00 грн..

Вважаючи постанови про накладення штрафу в межах виконавчого провадження ВП 63942347 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі також - Закон №1404-VIII в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статі 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

З аналізу норм слідує, що Законом №1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин.

При цьому, поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Окремо також суд звертає увагу, що нормами статті 63 Закону №1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок здійснення перевірки виконання рішення протягом 10 робочих днів. Водночас, таке рішення суду боржником може бути виконано і у значно коротші строки або ж до моменту відкриття виконавчого провадження, адже норми чинного законодавства не містять таких застережень. Також, положення Закону №1404-VIII не містять законодавчо визначеного обов`язку здійснення перевірки виконання рішення суду, за примусовим виконанням якого звернувся стягувач, до моменту відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 25.03.2021 постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» було задоволено частково: «визнано протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо не переоформлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-У країна» (у зв`язку із зміною найменування з 24 травня 2016 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна») дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-10130 від 2 грудня 2015 року, зобов`язано Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (у зв`язку із зміною найменування з 24 травня 2016 року- Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна») від 30 грудня 2015 року про переоформлення дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-10130 від 2 грудня 2015 року.

Згідно із частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Набрання законної сили рішенням покладає на боржника обов`язок стосовно його обов`язкового виконання уже в силу самого набрання ним законної сили та не потребує додаткового примусу для його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи 28.05.2021 року адвокат АО «Фіделіс» в інтересах ТОВ «Тедіс Україна» звернувся до Директора Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Ткаченка Тимура Фіруддіновича з адвокатським запитом щодо повідомлення про причини невиконання постанови Верховного суду від 25.03.2020 по справі № 826/3235/16.

Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 03.06.2021 №064-3196 була надана відповідь з приводу виконання постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2020 № 826/3235/16.

Суд звертає увагу, що резолютивна частина постанови в справі №826/3235/16 містить зобов`язання Департаменту виключно розглянути заяву Товариства по суті, без конкретизації варіантів та наслідків такого розгляду.

Незгода зі змістом такого розгляду може бути предметом судового оскарження, однак матеріали справи не містять даної інформації.

Факт повідомлення позивачем про вчинені ним дії стосовно забезпечення розгляду по суті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс-Україна» підтверджується заявами представника Департаменту від 11.01.2021 та 07.06.2021 та наявними в матеріалах справи доказами його надіслання органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частин першої-другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

В строки на добровільне виконання рішення, які надаються постановою про відкриття виконавчого провадження, можуть надаватися відомості про добровільне його виконання і до моменту відкриття виконавчого провадження.

Водночас, відомостям, наведеним у листі позивача від 11 січня 2021 року державним виконавцем не надано жодної оцінки.

Суд зауважує, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 17 грудня 2020 року, а спірні постанови про накладення штрафу на позивача лише 26.05.2021 та 26.10.2021, що не узгоджується зі строками, визначеними положеннями статті 63 Закону №1404-VIII.

Таким чином, аналізуючи вказані вище норми та матеріали справи, підсумовуючи вищенаведене, керуючись приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесена в рамках виконавчого провадження (ВП №65691737) від 25 травня 2021 про накладення штрафу у сумі 5100,00 та від 26 жовтня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. та від є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, м. Київ, 03057, )- задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) від 26.05.2021 про накладення на Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) штрафу у сумі 5100,00 грн. та постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.10.2021 про накладення на Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) штрафу у сумі 10200,00 грн. в рамках ВП № 63942347.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій