Справа № 320/9266/22
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2022-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року № 320/9266/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 26 липня 2022 року відділу державного нагляду (контролю) у Київській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №344199.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу №344199 від 26.07.2022 прийнята відповідачем без урахування усіх обставин, відтак підлягає скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що у спірних правовідносинах діяв в межах та на підставі наданих законом повноважень, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 15.06.2022 інспекторами відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві, відповідно до направлення від 13.06.2022 №000337 на рейдову перевірку, зупинено транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 .

За результатами рейдової перевірки транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , посадовими особами виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.06.2022 №332441.

Під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу ((двоокис вуглецю рідкий ООН 2187) (за відсутності)) на момент перевірки документів передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутнє свідоцтво про підготовку водія до перевезення небезпечних вантажів.

На підставі висновків акту перевірки посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області прийнято постанову №344199 від 26.07.2022 про застосування адміністративно - господарського штрафу, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративно - господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у ст. 48 Закону визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Також вищевказана стаття Закону №2344-III передбачає, що у разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

- для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Отже, приписи статті 48 Закону №2344-III зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Твердження позивача про те, що відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а тому згідно товарно транспортної накладної №1024 не вбачається жодної інформації про здійснення позивачем перевезення небезпечного вантажу, двоокису вуглецю та жодним чином не вбачається того, що ОСОБА_1 виступала перевізником не є підставою для задоволення позовних з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 90 КАС визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, актом перевірки від 15.06.2022 встановлено факт порушення позивачем вимог законодавства, а саме при перевезенні небезпечного вантажу (двоокис вуглецю рідкий ООН 2187) у водія відсутнє свідоцтво про підготовку водія до перевезення небезпечних вантажів.

ОСОБА_1 є перевізником відповідно до пункту 5 свідоцтва про допущення транспортних засобів (транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 ) до перевезення визначених небезпечних вантажів серії Н №004132, та здійснювалось перевезення небезпечного вантажу, а саме двоокис вуглецю рідкий (номер ООН 2187, клас 2). Перевезення здійснювалося відповідно до видаткової накладної №1024 від 15.06.2022, водієм ОСОБА_2 .

Також, щодо посилання позивач на те, що він не є автомобільним перевізником в розумінні ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. ст. 39 та 48 цього Закону - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведених норм видно, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Згідно ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Тобто, поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник" не є тотожними, оскільки автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не власник транспортного засобу.

Положеннями ст. 50 Закону № 2344-III встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Стаття 50 Закону № 2344-III кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм законодавства необхідно дійти висновку, що договір перевезення вантажу є двостороннім правочином, який повинен відповідати вимогам цивільного законодавства та укладатись виключно у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Під час розгляду справи по суті позивач не надав до суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів, як визначено ст. ст. 72-77 КАС України, щодо передачі належного йому транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ номерний знак НОМЕР_2 , у користування третій особі. В матеріалах справи відсутній договір оренди транспортного засобу, який належить позивачу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ номерний знак НОМЕР_2 , а також договір перевезення вантажу, що діяли б станом на 15.06.2022.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача, проте що він не є автомобільним перевізником в розумінні ст. 60 Закону № 2344-III.

Підсумовуючи наведене, суд погоджується з висновками відповідача про порушення позивачем Закону №2344-III, яке виявлене та зафіксоване актом перевірки від 15.06.2022, і як наслідок, суд вважає правомірною постанову від 26.07.2022 №344199.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість позову.

Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду справи по суті довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови від 26.07.2022 №344199 - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.